ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8327/21 Справа № 179/2123/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:         
головуючого - Деркач Н.М.
суддів - Макарова М.О., Петешенкової М.Ю.,
                                     при секретарі  -     Усик А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на додаткове рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Шевченківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом , - 

В С Т А Н О В И В:

        ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до суду з позовом до Шевченківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько, ОСОБА_3 .
Позивач знала, що за життя її батько уклав договір довічного утримання, згідно якого майно переходило жінці, яка його доглядала – ОСОБА_4 . Позивач не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, так як думала, що все майно перейшло у її власність, згідно договору довічного утримання. Однак в серпні 2017 року позивач дізналася, що земельна ділянка, яка належала померлому, не була включена до договору довічного утримання.
Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги, тому звернулася до нотаріуса для прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Враховуючи наведене, позивач просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 6,3299 га, яка належала померлому ОСОБА_3 . 
Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.
Додатковим рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2018 року поновлено ОСОБА_2 строк звернення з заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнавши причину пропуску поважною.
               Не погодившись з додатковим рішенням суду,  ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить додаткове рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення.
               Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому додаткове рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим. 
               Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового  рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.
               Судом встановлено, що 30 серпня 2018 року було ухвалено рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Шевченківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.
       28 вересня 2018 року до суду надійшла заява представника позивача, в якій він просив ухвалити додаткове рішення, посилаючись на те, що у позові ставилося питання про поновлення строку звернення з заявою про прийняття спадщини.
       Задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з наявності для цього правових підстав.
       Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. 
               Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
       Аналогічне роз`яснення міститься й в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, згідно з яким додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст.220 ЦПК України воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішували вимоги, не досліджені в судовому засіданні.
       Згідно з ч.3 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
       Звертаючись до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, представник позивача зазначив, що судом при ухваленні рішення не вирішено питання про поновленя ОСОБА_2 строку звернення з заявою про прийняття спадщини.
       При цьому, такої позовної вимоги при зверненні до суду з позовом ОСОБА_2 не заявляла, у зв”язку з чим висновок суду про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення є помилковим, тому воно підлягає скасуванню.
       Що стосується заяви позивача про закриття апеляційного провадження, то воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.
       Заявляючи дане клопотання ОСОБА_2 посилалася на те, що апеляційна скарга подана особою, права якої оскаржуваним рішенням не вирішено і не порушено, тому апеляційне провадження слід закрити на підставі ст.362 ЦПК України.
       Колегія суддів вважає такі доводи заяви безпідставними, оскільки матеріалами справи встановлено, що апелянт  ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_5 , на якого ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , було складено заповіт. На вказану спадщину за законом претендує позивач у даній справі.
       У свою чергу ОСОБА_5 за життя склав заповіт на ОСОБА_1 .
       Оскільки позивачу додатковим рішенням поновлено строк на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на яку, також претендує апелянт, то оспорюваним додатковим рішенням вирішено питання про її права та обов*язки, що дає їй право на апеляційне оскарження. 
       За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги та залишення без задоволення заяви позивача про закриття апеляційного провадження.
               Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
       Додаткове рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2018 року скасувати.
       У задоволенні заяви представника ОСОБА_2 – ОСОБА_6 про ухвалення додаткового рішення відмовити.
       Стягнути з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1057,20 грн. 
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

       Судді:                                                                        Н.М. Деркач

                                                                               М.Ю. Петешенкової 

                                                                                       М.О. Макаров