ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8660/21 Справа № 209/822/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Решетник Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Категорія 27

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Петешенкової М.Ю.,
суддів – Городничої В.С., Лаченкової О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м. Дніпрі цивільну справу
за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»
на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 22 червня 2021 року 
у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:
У березні 2021 року ТОВ "Вердикт Капітал" звернулося до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 23 червня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №5000948882, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 7844,07 грн. зі сплатою 15,99 % річних за користування кредитом. В свою чергу, позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.
21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу № 1, відповідно до якого ПАТ «Альфа Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи», а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту.
26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста» було укладено договір факторингу № 2091-1КІ/Веста, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «Веста», а ТОВ «ФК «Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту.
16 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту.
ПАТ«Альфа-Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. Однак, відповідач зі своєї сторони порушила умови договору та має прострочену заборгованість у розмірі 35841,55 грн., з яких: 664,63 грн. - нараховані 3% річних; 1339,11 грн. - втрати від інфляції; 1135,55 грн. - подвійна облікова ставка НБУ; 7378,00 грн. - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту); 12488,73 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги; 2391,12 грн. - заборгованість за нарахованими процентами (з моменту відступлення прав вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості): 10444,41 грн. - заборгованість з пені, яку ТОВ «Вердикт Капітал» просило стягнути з відповідача на свою користь.
        Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 22 червня 2021 року у задоволенні позову ТОВ «Вердикт Капітал» відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження виникнення права у позивача прав кредитора.
Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що факт відступлення прав вимоги є доведеним. Банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, проте первісним кредитором не передано підтверджуючи документи наявності заборгованості.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного. 
Судом встановлено, що 23 червня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №5000948882, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 7844,07 грн. зі сплатою 15,99 % річних за користування кредитом. 
21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу № 1, відповідно до якого ПАТ «Альфа Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи», а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту.
26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста» було укладено договір факторингу № 2091-1КІ/Веста, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «Веста», а ТОВ «ФК «Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту.
16 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту.
На підтвердження своїх прав кредитора позивач послався на факт відступлення права вимоги за кредитом від ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи», договору факторингу № 2091-1КІ/Веста від 26 грудня 2018 року, який було укладено між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста» та договору відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16 січня 2019 року, який було укладено між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал».
Обидва вказані договори передбачають лише загальні умови передання первісним кредитором до нового права вимоги до певної кількості боржників, в той час як перелік таких боржників, підстави та розмір їх заборгованості мали бути передбачені у відповідних додатках до вказаних договорів.
На підтвердження передання прав вимоги до відповідача, ТОВ «Вердикт Капітал» надало копію витягу з додатку №1-2 до договору відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16 січня 2019 року (а.с.51). В той же час представлена до суду копія витягу з додатку до договору містить лише дані щодо передання від ТОВ «ФК «Веста» до ТОВ «Вердикт Капітал» прав вимоги до відповідача, однак не містить інформації щодо переуступки таких вимог від ПАТ «Альфа-Банк» до ТОВ «ФК «Веста». При цьому такий документ містить лише підпис та печатку позивача, та не містить відповідних доказів, що його було підписано зі сторони ТОВ «ФК «Веста». 
Більш того, факт набуття ТОВ «ФК «Веста» прав вимоги до відповідача належним чином доведено не було, що в свою чергу обумовлює відсутність права у ТОВ «ФК «Веста» на подальшу переуступку таких вимог до ТОВ «Вердикт Капітал». В свою чергу дана обставина додатково до викладеного вище не дозволяє вважати, що позивач набув право вимоги саме до відповідача у справі.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно положень частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Відповідно до статті 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.
Згідно договору факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА від 26 грудня 2018 року, неможливо встановити за якими конкретно кредитними договорами було передано права грошової вимоги ТОВ «ФК «ВЕСТА», оскільки суду не надано копії відповідного додатку до договору. Також немає можливості визначити, чи має фактор право наступного відступлення прав вимоги за кредитними договорами, переданими йому за договором факторингу.
Разом з цим, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що ПАТ «Альфа-Банк» відступило право грошової вимоги саме за кредитним договором № 500948882 від 23 червня 2014 року ТОВ «ФК «Веста», яке, в свою чергу, відступило право грошової вимоги ТОВ «Вердикт Капітал».
Враховуючи, що існування заборгованості за кредитним договором, а також наявність у позивача прав кредитора за кредитним договором не знайшли підтвердження під час розгляду справи у суді першої інстанції, позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з недоведеністю.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем використані кредитні кошти не повернуто, а первісним кредитором не передано документи на підтвердження наявної заборгованості за договором, не можуть бути достатньою підставою для стягнення заборгованості, оскільки доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком позивача, який не довів суду належними та допустимими доказами її розмір. 
Аргументи апеляційної скарги щодо доведеності факту відступлення прав вимоги, спростовуються матеріалами справи. 
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.
На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, 

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» – залишити без задоволення. 
Рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 22 червня 2021 року – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий:                                                                М.Ю. Петешенкова

Судді:                                                                        В.С. Городнича
                       
                                                                               О.В. Лаченкова