Справа № 305/1355/13-ц

П О С Т А Н О В А
Іменем України

14 вересня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі: 
головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача), 
       суддів: Джуги С.Д. і Фазикош Г.В.,
з участю секретаря Волощук В.І.,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Філіпа Івана Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Рахівського районного суду від 29 жовтня 2019 року (у складі судді Ємчука В.Е.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
ВСТАНОВИВ:
       ТОВ «Кредитні ініціативи» (надалі - Товариство) звернулося до суду з позовом у липні 2013 р. 
       Після уточнення позовних вимог у вересні 2019 р. (т.2 а.с.77-78) просило звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме - будинок із надвірними спорудами, загальною площею - 274,89 кв.м, житловою площею - 185,4 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 на праві власності, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 818 від 08.12.2006 р., яка станом на 28.02.2013 р. становить 69 697,62 доларів США, що на дату розрахунку еквівалентно 557 093,07 грн., шляхом проведення прилюдних торгів згідно із Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
       Вирішити питання розподілу судових витрат.
       На обґрунтування позовних вимог указало, що 08.12.2006 р. між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (правонаступником якого є Товариство) і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 818 з подальшими змінами та доповненнями.
       Відповідно до умов указаного договору Банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 49 500 доларів США, а позичальник зобов`язується повернути наданий кредит і сплатити відсотки за користування кредитом у сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.
       Банк виконав узяті на себе зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, натомість позичальник неналежно виконує узяті на себе зобов`язання, унаслідок чого станом на 28.02.2013 р. утворилася прострочена заборгованість, яка складається із: 44 000 доларів США - заборгованість за кредитом; 25 697,62 доларів США - заборгованість по відсотках.
       На забезпечення виконання умов кредитного договору між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (правонаступником якого є Товариство) і ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого останній передав в іпотеку будинок із надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Сторони оцінили предмет іпотеки в сумі 1 036 147 грн.
       Ураховуючи невиконання позичальником основного зобов`язання кредитор має право звернутися із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.
       Рішенням Рахівського районного суду від 29.10.2019 р. позов задоволено.
Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме - будинок із надвірними спорудами загальною площею 274,89 кв. м, житловою площею 185,4 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі права власності, на користь Товариства в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 818 від 08.12.2006 р. у сумі, яка станом на 28.02.2013 р. становить 69697,62 долара США, що по курсу НБУ на дату розрахунку становить 557 093,07 грн. і складається із: заборгованості за кредитом - 44000 доларів США, що по курсу НБУ на дату розрахунку становить 351 692 грн., по відсотках 25697,62 долара США, що по курсу НБУ на дату розрахунку становить 205 401,07 грн., шляхом проведення прилюдних торгів відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної  суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
          Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства судові витрати в сумі 3 441 грн. 
        ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальненні та доречні доводи апеляційної скарги зводяться до такого:
-суд безпідставно вийшов за межі позовних вимог;
-суд безпідставно не забезпечив виконання у повній мірі ухвали про забезпечення доказів;
-позивач обрав неправильний спосіб захисту порушеного права, оскільки останнім не дотримано процедури досудового врегулювання спору.
Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, із таких мотивів.
       Суд виходив із того, що позивач надав обґрунтовані та правові докази порушення і невиконання позичальником ОСОБА_2 умов кредитного договору, тобто наявності у неї заборгованості за кредитом на загальну суму 557 093,07 грн., позичальнику та іпотекодавцюбуло надіслано повідомлення про наявність заборгованості ОСОБА_2 , відтак указані особи були попереджені про наслідки невиконання зобов`язань з виплати кредиту, а також були повідомлені про початок процедури звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку, однак вирішення питання погашення заборгованості в добровільному порядку було проігноровано.
       Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції через його відповідність обставинами справи та нормам матеріального закону, що регулюють спірні правовідносини.
       При цьому із матеріалів справи вбачається, що 08 грудня 2006 р. між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (правонаступником якого є Товариство) і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 818 з подальшими змінами та доповненнями (т.1 а.с.5-8,12-14).
       Відповідно до умов цього договору кредитор надає позичальнику кредит у сумі 49 500 доларів США, на умовах, передбачених цим договором. За користування кредитом було встановлена процентна ставка в розмірі 12% річних. Кінцевий термін повернення кредиту та відсотків за ним установлено не пізніше 07 грудня 2021 р. Кредит надавався позичальнику на ремонт житлового будинку.
Пунктом 2.3 указаного договору передбачено в разі несвоєчасної сплати відсотків за користування кредитом, остаточною датою повернення кредиту - шістдесятий календарний день від дня нарахування процентів, що не сплачені у встановлений цим Договором строк. Погашення кредиту здійснюється позичальником щомісячно, відповіднодо графіку (Додатку №1), який є невід`ємною частиною договору.
Розділом 4 договору встановлено, що виконання зобов`язань за договором забезпечується іпотекою, предметом якої є будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 274,89 м. кв., житловою площею 185,40 м. кв., оціночною вартістю 1036147 гривень.
Цього ж числа між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (правонаступником якого є Товариство) і ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № 818/819, який покликаний забезпечити вимоги іпотекодержателя, що випливають із кредитного договору № 818 від 08 грудня 2006 р. (а також усіх додаткових угод до нього), за умовами якого ОСОБА_2 зобов`язана в порядку, передбаченому кредитним договором, повернути іпотекодержателю до 07 грудня 2021 р. кредит у розмірі 49 500 доларів США, а також відсотки за користування ним у розмірі 12 % річних (т.1 а.с.18-20).
       Предметом іпотеки виступив будинок із надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 274,89 кв.м (т.1 а.с.18-20).
       Товариством було надано оригінал іпотечного договору №-818/819 (т.2 а.с.21-23), а також інші оригінали документів, які підтверджують передачу ОСОБА_1 в іпотеку житлового будинкурозташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 274,89 кв.м (т.2 а.с.24, 25, 26,27,28,29,30).
       Також ОСОБА_1 було підписано анкету майнового поручителя - фізичної особи (іпотекодавця) (т.2 а.с.10-11).
       Заборгованість ОСОБА_2 перед Товариством підтверджується довідкою розрахунком заборгованості за кредитним договором № 818 від 08.12.2006 р. (т.1 а.с.44) і розрахунком заборгованості за кредитом у гривні (т.1 а.с.45).
       24.05.2013 р. відповідачам рекомендованим повідомленням про вручення було надіслано повідомлення про усунення порушень, вимогу про добровільне звільнення предмета іпотеки (т.1 а.с.46,47).
       Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 28 лютого 2018 р. у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» і Товариства про скасування кредитних договорів, договору іпотеки та довіреностей відмовлено (т.1 а.с.176-180). Указане судове рішення залишено без змін постановою Верховного Суду від 24 квітня 2019 р. (т.2 а.с.95-100).
Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За приписами ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з положеннями ст.ст. 526, 611 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені).
Відповідно до вимог ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
За правилами ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. (ч.1, ч.2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку»).
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо), належить виключно позивачеві.
Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Зі змісту статті 41 Закону України «Про іпотеку» вбачається, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.
Відповідно до умов договору іпотеки п. 5.1 Розділу 5 іпотекодержательнабуває право звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію, зокрема, у випадку якщо в момент настання строку виконання боржниками зобов`язань за кредитними договорами вони не будуть виконані повністю, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлені відповідно до п.2.2. кредитних договорів строки суми кредиту; та/або при несплаті або частковій несплаті у передбачені кредитними договорами строки сум відсотків (у т.ч. відсотків за неправомірне користування кредитом); та/або при несплаті або частковій несплаті в строк сум неустойки (пені штрафу), що передбачені кредитним договорами.
Матеріалами справи встановлено невиконання позичальником ОСОБА_2 узятих на себе зобов`язань згідно з кредитним договором № 818 від 08.12.2006 р., що відповідачами не спростовано.
У розділі 6 Кредитного договору передбачена відповідальність за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе згідно з умов цього договору зобов`язань, де винна Сторона сплачує іншій Стороні суму неустойки та збитків, передбачених цим Договором. За несвоєчасну сплату сум кредиту або відсотків Позичальник сплачує Банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, а також передбачено сплату штрафу у розмірі 15 % річних від суми кредиту за кожний випадок невиконання. Позичальник несе відповідальність за погашення кредиту всім своїм майном, на яке відповідно до законодавства України може бути звернено стягнення. Зазначений договір набрав чинності з дня його підписання сторонами і діє до повного повернення позичальником кредиту, сплати у повному обсязі процентів за користування ним та до повного виконання будь-яких інших грошових зобов`язань, згідно умов договору.
Доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимим доказами і спростовуються наявними у справі доказами.
Так, апеляційне твердження про те, що позивач обрав неправильний спосіб захисту порушеного права, оскільки останнім не дотримано процедури досудового врегулювання спору, не заслуговує на увагу як безпідставне та повідомленням про усунення порушень, вимогою про добровільне звільнення предмета іпотеки, які були надіслані ОСОБА_2 і ОСОБА_1 рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т.1 а.с.47,46).
З а приписами ст. 35 Закону України «Про іпотеку» в разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. 
Товариство обрало вірний спосіб захисту своїх прав, оскільки позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотекишляхом проведення прилюдних торгів відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, повністю відповідають характеру спірних правовідносин, обставинам справи та нормам матеріального закону, що регулює спірні правовідносини.
Позовні вимоги Товариства є законними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами, натомість доводи апеляційної скарги не спростовують позиції Товариства та висновків суду першої інстанції.
Відповідачем не доведено належними та допустимим доказами відсутність заборгованості за кредитним договором, натомість у матеріалах справи є достатньо доказів невиконання позичальником узятих на себе зобов`язань згідно з умовами кредитного договору, відтак є усі підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.
       Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
       Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.
       Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу адвоката Філіпа Івана Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.                                 2.Рішення Рахівського районного суду від 29 жовтня 2019 року залишити без змін.                                                                                 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.                                                                         4.Повне судове рішення складено 29.09.2021 р.
Судді: