ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/4681/20                                                Головуючий суддя І інстанції Кісь Д.П.
Апеляційне провадження № 33/818/292/21                                  Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року                                                         м.Харків
Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 09 вересня 2020 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.
Постановою встановлено, що 20 липня 2020 року приблизно о 20 год. 40 хв. за адресою: м. Харків, вул. Григорівське Шосе, 30/2 водій ОСОБА_1 керував мопедом «Honda» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна шкірного покриву обличчя та від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» відмовився в присутності двох свідків. 
Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить судову постанову скасувати, ухваливши нову постанову, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що за вказаною адресою у протоколі він не рухався на жодному транспортному засобі, а перебував в статичному стані; він поспішав завершення оформлення протоколу, оскільки поспішав до своєї матері, який було зле внаслідок підвищення рівня цукру в крові та його жінка попросила приїхати додому як найшвидше; інспектор не повідомив йому наслідки про відмову на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння; процес фіксування складання адміністративних матеріалів поліцейським було проведено неповно та з перервами; інспектор не дав йому можливості надати пояснення та/або повідомити про бажання скористатись своїм правом на захист; в матеріалах справи відсутні відомості щодо пристрою, яким фіксувалися події, які містяться на DVD-диску з відеофайлами, залученого до справи; до протоколу серії ДПР 18 № 272863 від 20.07.2020 додано пояснення свідків, яких не було ознайомлено з кримінальною відповідальністю за надання неправдивих показань.
ОСОБА_1 також зазначає, що він фактично не брав участі під час судового розгляду в суді першої інстанції, чим порушено його право на доступ до правосуддя.

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 09 вересня 2020 року, оскільки він не був присутнім при оголошенні оскаржуваного судового рішення, а копію постанови отримав лише 16 вересня 2020 року, у зв`язку з чим вважає, що строк пропущений з поважних причин.

Враховуючи, що доводи клопотання про пропуск строку на апеляційне оскарження з поважних причин не спростовуються матеріалами справи, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку підлягає задоволенню, а строк на подачу апеляційної скарги - поновленню. 

Судом апеляційної інстанції також здійснювалися заходи щодо виклику ОСОБА_1 , захисника Фроленко В.В., свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та інспектора Кривоносова Р.О. (арк. 53-65), але останні в судове засідання не з`явилися, у зв`язку з чим суд вирішив провадити апеляційний розгляд без їх участі.
Крім того, ОСОБА_1 та його захисника Фроленко В.В. подали до апеляційного суду заяви, в яких просили провадити апеляційний розгляд за їх відсутності та підтримали апеляційну скаргу сторони захисту.
Інспектор УПП в Харківській області ДПП Кривоносов Р.О. також подав до суду апеляційної інстанції заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, оскільки він не може прибути в судове засідання через службову зайнятість.
Враховуючи наведене, а також дотримуючись вимог ст. 268 та ч.4 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_1 без участі ОСОБА_1 , захисника Фроленко В.В., свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та інспектора Кривоносова Р.О.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення поданої апеляційної скарги без задоволення, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. При цьому належить врахувати те, що, оспорюючи висновки суду першої інстанції, правопорушник не заявляв будь-яких клопотань, в тому числі щодо допиту свідків, зазначених працівниками поліції у протоколі про адміністративне правопорушення.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, п.2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За невиконання вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена відповідальність ст.130 КУпАП.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на докази, а саме на відомості, що містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 272863 від 20.07.2020 року, який складений компетентною особою (арк. 3); письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 20.07.2020 року (арк. 7, 8); письмовому направленні ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 20.07.2020 року (арк. 9); рапорті інспектора патрульної поліції Кривоносова Р.О. від 20.07.2020 року; (арк. 10), а також на відеозаписі працівників поліції (арк. 5).
Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 272863 від 20.07.2020 року вбачається, що 20 липня 2020 року приблизно о 20 год. 40 хв. за адресою: м. Харків, вул. Григорівське Шосе, 30/2 водій ОСОБА_1 керував мопедом «Honda» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна шкірного покриву обличчя та від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» відмовився в присутності двох свідків (арк.3).
Належить врахувати, що будь-яких заперечень щодо відомостей, які зазначені в протоколі працівником поліції, ОСОБА_1 в протоколі не зазначив. 
З відеозапису «DSJX302338_002338», наявного в матеріалах справи (арк. 5), починаючи з 21 год. 07 хв. вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від внесення пояснень до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 272863 від 20.07.2020 року.
Поряд з цим, належить взяти до уваги, що незважаючи на незгоду на час апеляційного розгляду із діями працівників поліції під час складання ними протоколу, цей протокол складений уповноваженою державою особою і дії службової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 або його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не зверталися зі скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, хоча мали для цього достатньо часу.
Відповідно до інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений вичерпний перелік ознак алкогольного сп`яніння, що узгоджується із тими ознаками, що були виявлені працівниками поліції під час спілкування з ОСОБА_1 , а тому апеляційний суд дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складання протоколу відповідали вимогам цієї інструкції.
Будь-яких відомостей, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції при складанні протоколу стосовно ОСОБА_1 , оскарження їх дій або бездіяльності згідно чинного законодавства України, а саме в порядку КАС України, а також до відповідних правоохоронних органів, матеріали справи не містять, а отже суб`єктивні твердження апелянта з цього приводу є необґрунтованими.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, крім протоколу, також підтверджується:
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 20.07.2020 року, згідно яких вони були присутніми 20.07.2020р. під час того як водій мопеду «Honda» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» на вул. Шевченка, 26 м. Харкова (арк.7, 8);
- відеозаписом з камер нагрудних реєстраторів працівників патрульної поліції, на яких зафіксовано факт керування ОСОБА_1 мопедом «Honda», а також його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (арк. 5);
- відомостями з бланку направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.07.2020 року до КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер», з якого вбачається, що у ОСОБА_1 в результаті огляду, проведеного поліцейським, на стан сп`яніння виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна шкірного покриву обличчя. Огляд на стан сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (арк.9);
- відомостями рапорту інспектора патрульної поліції Кривоносова Р.О. від 20.07.2020 року, з якого вбачається, що 20.07.2020 року був зупинений мопед «Honda» під керуванням водій ОСОБА_1 , у якого виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків. Мопед залишився на місці зупинки (арк.10). 
Апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 272863 від 20.07.2020 року невірно зазначена адреса, за якою він керував транспортним засобом, є безпідставними та суб`єктивними, оскільки повністю спростовуються відеозаписом події, наданим ДПП УПП в Харківській області (арк. 1, 5).
Так, відповідно до наявного в матеріалах справи відеозапису «DSJX302338_002338» починаючи з 20 год. 34 хв. вбачається, що ОСОБА_1 , який керував мопедом «Honda», їхав по проспекту Любові Малої у м.Харкові та був зупинений працівниками поліції за адресою: м. Харків, вул. Григорівське Шосе, 30/2, тобто за адресою, яка зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 272863 від 20.07.2020 року (арк. 3, 5).
За таких обставин, апеляційні доводи в цій частині, а також щодо причини та підстави його зупинки працівниками поліції, є необґрунтованими.
Безпідставними є доводи  апеляційної скарги  про те, що  пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть бути доказами у справі, так як  вказаних свідків не було допитано в судовому засіданні та не попереджено про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень,  з огляду на те, що  вказані свідки  в своїх письмових поясненнях  підтвердили, що вони були запрошені працівниками патрульної поліції  в якості свідків при оформленні адміністративного протоколу за ст.  130 КУпАП відносно ОСОБА_1 . У їх присутності  вказаний водій категорично відмовився  у встановленом законом порядку пройти  огляд на стан алкогольного сп`яніння, що  засвідчили особистими підписами.  
Апелянтом також не надано доказів про те, що вищезазначені свідки мають особисту зацікавленість щодо розгляду цієї справи чи мають намір обмовити ОСОБА_1 .
Крім того, суд не погоджується з апеляційними доводами ОСОБА_1 про необхідність скасування оскаржуваної постанови внаслідок того, що долучений до матеріалів справи відеозапис не містить повної аудіофіксації подій, оскільки відомості відеозапису «DSJX302338_002338» повністю підтверджує дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 272863 від 20.07.2020 року.
Окрім цього, відсутність повної аудіофіксації подій не є порушенням вимог КУпАП і, тим більше, підставою для закриття провадження в справі, оскільки за змістом ст. 251 цього Кодексу джерелами доказів по справі про адміністративне правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до  адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові доказами, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапис та документи. А в даному випадку, в справі достатньо доказів для доведення факту керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом, його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що він відмовився від проходження на стан алкогольного сп`яніння, оскільки поспішав до своєї матері, який було зле, не спростовують відомості протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 272863 від 20.07.2020 року (акр.3), письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (арк.7, 8); відеозапису з нагрудних камер поліцейських (арк. 5); бланку направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.07.2020 року (арк. 9); рапорту інспектора патрульної поліції Кривоносова Р.О. від 20.07.2020 року (арк. 6).
Крім того, в матеріалах судового провадження наявна довідка про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія НОМЕР_2 (арк.6), а тому ОСОБА_1 повинен був знати наслідки невиконання ним вимог пункту 2.5 ПДР України.
Більш того, з відомостей відеозапису «DSJX302338_002338» починаючи з 20 год. 42 хв. вбачається, що інспектором в присутності двох свідків ОСОБА_1 були роз`яснені його права та наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння (арк. 5), що свідчить про необґрунтованість його апеляційних доводів в цій частині.
Враховуючи наявність зафіксованих відеокамерами поліцейських відомостей, у суду апеляційної інстанції взагалі відсутні правові та фактичні підстави ставити під сумнів відомості протоколу про адміністративне правопорушення, а також пояснення свідків, які були відібрані під час його складання. Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не протирічать один одному, що свідчить про їх об`єктивність. Тому, апеляційний суд не може погодитись з апеляційними доводами апелянта, оскільки в такий спосіб вбачається спроба ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8,9 Конституції України, а такожстатті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави.
Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіхстаттях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
В апеляційній скарзі апелянт вказує на те, що на долученому до матеріалів справи відео відсутні відомості про технічний пристрій за допомогою якого було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд.
Такі доводи апелянта суд вважає необґрунтованими, оскільки вони не спростовують викладені вище обставини та не скасовують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, а також апелянт не оспорює, що на відео зафіксовано саме ті події, які відбувалися 20.07.2020 року. Крім того, на вказаних відеозаписах чітко видно, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений представниками поліції, після чого останній відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» в присутності двох свідків.
Твердження ОСОБА_1 про те, що суд порушив його прав, оскільки він фактично не був присутнім під час судового розгляду, - не підтверджується відомостями матеріалів цієї справи, оскільки в них містяться дані про отримання ОСОБА_1 судової повістки про місце, дату та час судового розгляду (арк.16), копія його паспорту (арк.17-18) та письмові пояснення, які надані ним в суді першої інстанції (арк.19). В оскаржуваній постанові також зазначено, що в судовому засіданні приймав участь ОСОБА_1 (арк.20), що не спростовано апелянтом, а тому апеляційна скарга в цій частині також є необґрунтованою. 
Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Дослідивши зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 апеляційний суд визнає їх та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення   ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та притягнуто за ч.1 ст.130КУпАП до відповідальності.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись статтями 294, 295 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 09 вересня 2020 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 09 вересня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                 С.К. Шабельніков