ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 жовтня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/1679/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Прокопчук Т.С. (доповідач),
                               суддів:  Шлай А.В., Кругового О.О.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу      Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року   (головуючий суддя: Кисіль Р.В.)по адміністративній справі №  280/1679/21, розглянутої у спрощеному провадженні
за позовом    ОСОБА_1 до   Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по району про зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 02.03.2021 року звернувся до суду з позовом до відповідача   Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району (далі УПСЗН ЗМР по Дніпровському району), в якому просить зобов`язати  відповідача  нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу до 05 травня за 2020 рік у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги.
Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем його прав щодо  отримання недоплаченої грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за  2020 рік.
У відзиві на позов відповідач УПСЗН ЗМР по Дніпровському району зазначає про безпідставність заявлених позивачем вимог та просить в позові відмовити.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11.05.2021 року  позовні вимоги задоволено, зобов`язано УПСЗН ЗМР по Дніпровському району здійснити   ОСОБА_1 як учаснику бойових дій разової допомоги до 05 травня за 2020 рік у розмірі  сім мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплаченої суми.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, УПСЗН ЗМР по Дніпровському району подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення суду та  відмовити в задоволенні позовних вимог через порушення судом норм матеріального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на  постанову Кабінету Міністрів України № 112 від 19.02.2020 року «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», якою встановлені розмірі та порядок виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій та іншим категоріям осіб. Відповідач здійснює функцію виплати тих сум, які надійшли на його рахунок, тому змінювати, зменшувати або збільшувати розмір цієї виплати відповідач не має законних підстав.
Письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами  статті 242 КАС України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Перевірка рішення суду судом апеляційної інстанції здійснюється в межах доводів апеляційної скарги відповідача, як це передбачено  статтею 308 КАС України.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, та інвалідом 3 групи що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 25.05.2016 року, перебуває на обліку в УПСЗН ЗМР по Дніпровському району.
Позивач звернувся до УПСЗН ЗМР по Дніпровському району із заявою про проведення перерахунку разової допомоги до 5 травня, виходячи з 7 мінімальних пенсій за віком за  2020 рік.
Листом УПСЗН ЗМР по Дніпровському району від 05.01.2021 року №06-07/44 позивачу відмовлено у проведені перерахунку та виплати разової допомоги до 5 травня із розрахунку 7 мінімальних пенсій за віком.
Зазначені дії відповідача оскаржені позивачем в судовому порядку.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем УПСЗН ЗМР по Дніпровському району протиправно не виплачено позивачу щорічну грошову допомогу до 5 травня 2020 року в розмірі, передбаченому  ст. 13  Закону  України  «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII (далі Закон №3551).
Суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин, які врегульовані  Законом №3551.
Положеннями  ст.13 Закону №3551  встановлено розміри виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, зокрема, інвалідам війни 3 групи в розмірі семи мінімальних пенсій за віком.
Статтею 17-1 Закону №3551  передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених  ст. 12-16 цього Закону, здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання. Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.
Законом України від 28.12.2014 року за №79-VІІІ  «Про внесення змін до  Бюджетного кодексу України  щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності 01.01.2015 року, розділ  VІ  Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України  доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей  12,  13,  14,  15  та  16 Закону України  «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»  застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
На виконання зазначених приписів  Бюджетного кодексу України  Кабінетом Міністрів України прийнято  постанову   від 19.02.2020 року за №112  «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України  «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»  і  «Про жертви нацистських переслідувань», пп.1 п.1 якої визначено, що у 2020 році виплату до 5 травня разової грошової допомоги, передбаченої Законами України  «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»  і  «Про жертви нацистських переслідувань»  проводить Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій), які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, що відповідають вимогам п. 47 ч.1  ст. 2 Бюджетного кодексу України.
Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020року  у справі №1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає  Конституції України, окреме положення п. 26  розділу  VI  Прикінцеві та перехідні положення  Бюджетного кодексу України  у частині, яка передбачає, що норми і положення статей  12,  13,  14,  15  та  16 Закону України  «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»  від 22.10.1993  за  №3551-ХІІ  застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Як слідує із змісту вказаного рішення, Конституційний Суд України, проаналізувавши положення  Конституції України  та законодавства України, яке регулює спірні відносини, дійшов висновку, що  Бюджетним кодексом України  не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України.
Встановлення п. 26 розділу VI  Прикінцеві та перехідні положення  Кодексу іншого, ніж у статтях  12,  13,  14,  15  та  16 Закону №3551, законодавчого регулювання відносин у сфері надання пільг ветеранам війни спричиняє юридичну невизначеність при застосуванні зазначених норм  Кодексу та Закону №3551, що суперечить принципу верховенства права, встановленому  ст.8 Конституції України.
Також у рішенні зазначено, що за юридичною позицією Конституційного Суду України  встановлення пільг ветеранам війни, особам, на яких поширюється чинність  Закону №3551, є одним із засобів реалізації державою конституційного обов`язку щодо забезпечення соціального захисту осіб, які захищали Батьківщину, її суверенітет і територіальну цілісність, та членів їхніх сімей. Держава не може в односторонньому порядку відмовитися від зобов`язання щодо соціального захисту осіб, які вже виконали свій обов`язок перед державою щодо захисту її суверенітету і територіальної цілісності. Невиконання державою соціальних зобов`язань щодо ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність  Закону №3551, підриває довіру до держави… Соціальний захист ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність  Закону №3551, спрямований на забезпечення їм достатнього життєвого рівня. Обмеження або скасування пільг для ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність  Закону №3551, без рівноцінної їх заміни чи компенсації є порушенням зобов`язань держави щодо соціального захисту осіб, які захищали Вітчизну, та членів їхніх сімей. У разі зміни правового регулювання набуті вказаними особами пільги чи інші гарантії соціального захисту повинні бути збережені із забезпеченням можливості їх реалізації. Обмеження або скасування таких пільг, інших гарантій соціального захисту можливе лише у разі запровадження рівноцінних або більш сприятливих умов соціального захисту  (абзаци 2, 3 п. 5 мотивувальної частини Рішення від 18.12.2018 року за №12-р/2018).
Відповідно до ч. 2  ст.152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Таким чином, з 27.02.2020 року у позивача виникло право на соціальне забезпечення у редакції Закону України  «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»  від 25.12.1998 за  №367-ХІV, яка передбачала розмір разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 7 пенсій за віком. Однак позивачу було виплачено кошти в сумі 3160 грн., що не відповідає приписам  ст. 13 Закону № 3551.
Під час ухвалення судового рішення у даній справі суд першої інстанції правомірно врахував правові висновки Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду, які викладені в судових рішеннях по зразковій справі №440/2722/20.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Викладене свідчить, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 12, 315,  316,  321,  322,  325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по  Дніпровському району -   залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року в адміністративній справі №    280/1679/21 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати винесення і касаційному оскарженню не підлягає, відповідно   пункту 2 частини 5 статті  328  КАС України.   

Головуючий - суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий