ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/1794/21                              Суддя (судді) першої інстанції: Валентина ТИМОШЕНКО

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року                                                                      м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого - судді          Парінова А.Б.,
суддів:                              Беспалова О.О.,
Грибан І.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання незаконними наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:
До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, в якому просив суд:
- скасувати як протиправний наказ Головного управління Національної поліції у Черкаській області від 30.11.2020 №3055 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", відповідно до якого за вчинення дисциплінарного проступку старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Золотоніського відділу поліції ГУНП в Черкаській області старшого майора поліції ОСОБА_1 притягнено до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції;
- скасувати як незаконний наказ ГУНП в Черкаській області від 04.03.2021 №97 о/с о/с "По особовому складу" про звільнення зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України);
- скасувати накази ГУНП в Черкаській області від 12.03.2021 р. №102 о/с та від 18.03.2021 р. №106 о/с, якими вносилися зміни до наказу від 04.03.2021 р. №97 о/с "По особовому складу";
- зобов`язати ГУНП в Черкаській області поновити ОСОБА_1 на службі в національній поліції на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області;
- стягнути із ГУНП в Черкаській області на користь позивача ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу виходячи із середньоденного заробітку в сумі 754,80 грн., починаючи із дати звільнення 18.03.2021 р.;
- допустити негайне виконання судового рішення в частині зобов`язання відповідача поновити позивача ОСОБА_1 на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Золотоніського відділу поліції ГУНП в Черкаській області та стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в місячному розмірі.
В обґрунтування позивач зазначає, що відповідач при прийнятті оскаржуваних наказів порушив вимоги Конституції України, Закону України "Про Національну поліцію" та Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України. Також позивач вважає, що він категорично не погоджується ні з висновками службового розслідування від 30.11.2020, ні з самим порядком проведення та оформлення результатів службового розслідування. 
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року в задоволенні адміністративного позову - відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує на те, що судом першої інстанції під час прийняття рішення не враховано ті обставини, що позивач з 2004 р. проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 р. проходив службу в Національній поліції України на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Золотоніського відділу поліції ГУНП в Черкаській області у званні майора поліції. Згідно витягу з особової справи, яку відповідач, надав до матеріалів відзиву, майор ОСОБА_1 на дату свого звільнення із поліції отримав 8-м заохочень у вигляді подяки та одне заохочення у вигляді грошової премії, що ніяким чином не було враховано судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного судового рішення. Крім того, позивач зазначає, що судом першої інстанції не обґрунтовано в оскаржуваному рішенні від 09.08.2021 р. підстави притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності по факту скоєння ДТП за участі його дружини - громадянки ОСОБА_2 , яка вночі 01.11.2020 р. допустила зіткнення легковим автомобілем (в той час, коли апелянт ОСОБА_1 не перебував на службі, на чергуванні, чи в добовому наряді). Причому, жодних суспільно небезпечних наслідків від скоєного ДТП за участі ОСОБА_2 не настало, від ДТП не постраждали інші транспортні засоби (окрім автомобіля позивача) чи громадяни, нікому з третіх осіб не було спричинено майнової шкоди.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що апеляційна скарга позивача є необґрунтованою, оскільки позивач звільнений зі служби Національної поліції за вчинення позивачем дисциплінарних проступків несумісних з проходженням служби в Національній поліції України, а також відсутні доводи, які вказують на протиправність рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.04.2021 року.
Згідно пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив службу в поліції на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Золотоніського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області, маючи спеціальне звання майора поліції. 
Відповідно до наказу ГУНП від 01.11.2020 № 2797 "Про призначення та проведення службового розслідування, формування дисциплінарної комісії" призначено службове розслідування за рапортом начальника УКЗ ГУНП підполковника поліції ОСОБА_3 від 01.11.2020 № 584рп/12/і/01 - 2020 щодо вчинення старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції Золотоніського відділу поліції ГУНП майором поліції ОСОБА_1 . 
За результатами службового розслідування складено висновок, затверджений начальником ГУ Національної поліції в Черкаській області 30.11.2021, яким  за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось порушенні вимог п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 18, п. 3-4 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", п. 6 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС від 08.02.2019 № 100, ст. ст. 14 та 16 Закону України "Про дорожній рух", п. 2.9 "г" та "ґ", п. 2.10 "г" та "д" Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, п.п. 2 п. 1 наказу ГУНП від 07.08.2017 № 2062 "Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни в органах та підрозділах ГУНП в Черкаській області, а також попередження надзвичайних подій за участю особового складу", ст. 257 КУпАП та п. 18 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС від 06.11.2015 № 1376, п. 1, 2, 4, 6, 13, ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 5 розділу І, п.п. 1, 2 розділу II, п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, Присяги працівника поліції, старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Золотоніського відділу поліції ГУНП в Черкаській області майора поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
На підставі вказаного висновку та встановлених під час службового розслідування обставин, ГУНП в Черкаській області видано наказ № 3055 від 30.11.2020 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", яким на старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Золотоніського відділу поліції ГУНП в Черкаській області майора поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Відповідно до частини 4 статті 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарні стягнення у виді звільнення зі служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.
Наказом ГУНП в Черкаській області від 04.03.2021 № 97 о/с (зі змінами від 12.03.20221 № 102 о/с) майора поліції ОСОБА_1 старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Золотоніського відділу поліції ГУНП в Черкаській області  звільнено зі служби в поліції відповідно до п.6 ч.1 ст.77 ЗУ "Про Національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
Крім того, Наказом ГУНП в Черкаській області від 18.03.2021 року № 106 о/с внесено зміни в пункт наказу від 04.03.2021 № 97 о/с в частині звільнення зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 з 18.03.2021.
Не погоджуючись з вищезазначеними наказами позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач допустив вчинення дисциплінарного проступку, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, що свідчить про його низькі морально-ділові якості, що суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського. Такими обставинами є виключні фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку проявляється в прямому умислі, тобто, останній свідомо допускав настання несприятливих наслідків після вчинення ним цих дій. Вищезазначене порушення стало можливим внаслідок особистої недисциплінованості та повного ігнорування ним вимог чинного законодавства. Дискредитація Національної поліції полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби. Вчинення дій, що дискредитують органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України "Про Національну поліцію" визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Згідно статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний:
1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;
4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;
5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;
6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Статтею 19 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Відповідно до ст.ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (надалі - Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.
Принципи етики для працівників МВС визначають Правила етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 №1179, відповідно до яких, зокрема, поліцейські повинні неухильно дотримуватись положень Конституції та законові України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку. Також, за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику. Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.
Частиною 1 статті 59 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Згідно статті 64 Закону України "Про Національну поліцію" особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:
«Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».
Відповідно до статей 11, 12, 13 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється.
Згідно статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
У разі вчинення поліцейським більше двох дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування. Якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським вчинено інший дисциплінарний проступок, розпочинається нове службове розслідування.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
У пункті 1 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2018 року № 893 (надалі - Порядок № 893) зазначено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до положень п. 1, 4,7 розділу V Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія (п. 2 розділу VІ Порядку № 893).
Положеннями статті 19 Дисциплінарного статуту встановлено, що у висновку за результатами службового розслідування зазначаються, зокрема: документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Згідно з приписами розділу VІ та VІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Висновок службового розслідування затверджує керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника.
Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Згідно статті 21 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.
Перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.
Статтею 22 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.
Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.
За відсутності на службі без поважних причин поліцейського, до якого застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади чи звільнення із служби в поліції, таке дисциплінарне стягнення виконується, а витяги з наказів про застосування та виконання дисциплінарного стягнення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. У такому разі днем ознайомлення поліцейського із зазначеними наказами є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення їх поліцейському, до якого застосовано дисциплінарне стягнення, або повнолітньому члену сім`ї такого поліцейського.
Підстави звільнення зі служби в поліції визначені частиною першою статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", відповідно до якої поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (пункт 6).
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу ГУНП від 01.11.2020 № 2797 "Про призначення та проведення службового розслідування, формування дисциплінарної комісії" призначено службове розслідування за рапортом начальника УКЗ ГУНП підполковника поліції ОСОБА_3 від 01.11.2020 № 584рп/12/і/01 - 2020 щодо вчинення старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції Золотоніського відділу поліції ГУНП майором поліції ОСОБА_1 .
Службовим розслідуванням встановлено таке: 01.11.2020 близько 03.45 год. до Золотоніського відділу поліції ГУНП надійшло повідомлення від диспетчера швидкої медичної допомоги КНП "Золотоніська районна багатопрофільна лікарня" про те, що з тілесними ушкодженнями до їх закладу доставлені гр. ОСОБА_2 та старший дільничний офіцер поліції сектору превенції Золотоніського відділу поліції ГУНП майор поліції ОСОБА_1 .
Вказане повідомлення Золотоніським відділом поліції ГУНП зареєстровано до ІТС ІПНП за № 8655, а на місце події направлено ГРПП та СОГ.
На місці події встановлено, що 31.10.2020, близько 18.20 год. майор поліції ОСОБА_1 , який перебував поза службою, разом зі своєю дружиною ОСОБА_2 приїхав на автомобілі Deawoo Lanos р.н. НОМЕР_1 до кафе - бару "Богомол", що знаходиться в с. Зорівка, з метою святкування дня народження спільного знайомого гр. ОСОБА_4 .
У ході святкування дня народження, ОСОБА_2 вживала алкогольні напої. Вказане у своєму поясненні підтвердив ОСОБА_4 .
Так, 01.11.2020, близько 00.30 год. закінчивши святкування дня народження, майор поліції ОСОБА_1 разом з дружиною сів до свого автомобіля та поїхав у напрямку виїзду з села. 
Проїхавши близько одного кілометра, майор поліції ОСОБА_1 зупинив автомобіль та допустив до керування транспортним засобом свою дружину ОСОБА_2 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння та яка не мала права на керування транспортним засобом.
Згідно довідки від 12.11.2020 № 31/23 - 897 наданої Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Черкаській області, ОСОБА_2 не має права на керування транспортними засобами.
Слід зазначити, що відповідно до інформації з сайту Моторного (транспортного) страхового бюро України на автомобіль Deawoo Lanos р.н. НОМЕР_1 відсутній чинний страховий поліс.
Таким чином, майор поліції ОСОБА_1 нехтуючи вимогами п. 3-4 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", п. 6 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, п. 2.10 "г" та "ґ" Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, ст.ст. 14, 16 Закону України "Про дорожній рух", свідомо допустив вчинення своєю дружиною правопорушень.
Рухаючись до виїзду з с. Зорівка, в напрямку м. Золотоноші, ОСОБА_2 не врахувавши дорожню обстановку, не впоравшись з керуванням виїхала на узбіччя та допустила зіткнення із залізобетонною стелою з надписом "Зорівка".
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вищевказаний автомобіль зазнав значних механічних пошкоджень, а майор поліції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали тілесні ушкодження.
Зазначену ДТП помітив випадковий свідок, який проїжджав повз місце події та впізнав особи потерпілих, після чого повідомив про подію родича   ОСОБА_2 - гр. ОСОБА_5 .
У свою чергу майор поліції ОСОБА_1 не вжив належних заходів, з метою надання першої медичної допомоги потерпілій, не викликав на місце події карету швидкої медичної допомоги, а також не повідомив про подію орган поліції та свого безпосереднього керівника, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", п. 6 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС від 08.02.2019 № 100, п. 2.10 "г" та "д" Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, п. 13 ч. 3 ст. Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Відповідно до довідок, наданих Золотоніським відділом поліції ГУНП від 04.11.2020 № 8782/65/01 - 2020 та відділом служби " 102" ГУНП від 03.11.2020 № 1959/25/51 - 2020 заяв чи повідомлень за фактом ДТП від майора поліції ОСОБА_1 не надходило.
Цього ж дня, близько 03.20 год. ОСОБА_5 доставив майора поліції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до КНП "Золотоніська районна багатопрофільна лікарня", де їм попередньо було встановлено наступні діагнози:
майору поліції ОСОБА_1 - закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, травма правого колінного суглобу та правого гомілково-ступеневого суглобу; 
ОСОБА_2 - закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку та різані рани обличчя.
Перебуваючи у закладі охорони здоров`я майору поліції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 запропоновано у встановленому законом порядку пройти освідчення на стан сп`яніння та здати забір крові, на що вони відповіли відмовою.
Про відмову майора поліції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від проходження процедури освідчення на стан сп`яніння складено відповідні акти від 01.11.2020 № 3196/12/і/ - 2020 та № 3196/12/і/ - 2020/1.
01.11.2020 за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху, або експлуатації транспорту, слідчим відділом Золотоніського відділу поліції ГУНП розпочато кримінальне провадження № 12020250150000909 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
У ході проведення службового розслідування здійснено перевірку службової діяльності майора поліції ОСОБА_1 .
Наказом ГУНП від 19.06.2020 № 1582 "Про закріплення транспортних засобів" майор поліції ОСОБА_1 закріплений за службовим автомобілем Daewoo Sens р.н. НОМЕР_2 . 
Відповідно до Журналу виїзду та повернення транспортних засобів Золотоніського відділу поліції ГУНП (інв. № 803) вказаний автомобіль здійснив останній виїзд 16.10.2020, а виїхав на ньому майор поліції ОСОБА_1 . У ході перевірки, в салоні вказаного автомобіля в порушення вимог п.п. 2 п. 1 наказу ГУНП від 07.08.2017 № 2062 "Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни в органах та підрозділах ГУНП в Черкаській області, а також попередження надзвичайних подій за участю особового складу", виявлено ліхтарик обладнаний електрошокером та "телескопічну" металеву битку. 
Поряд з цим, у службовому кабінеті, біля столу майора поліції ОСОБА_1 виявлено пластикову ємність з-під пива, у якій була прозора рідина з характерним запахом алкогольного напою - горілки. 
У ході перевірки адміністративно-штрафної діяльності майора поліції ОСОБА_1 встановлено, що по семи протоколам про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 187 КУпАП, які ним були складені, а саме:
- АПР18 № 516507 складений 21.05.2020 відносно гр. ОСОБА_6 ;
- АПР18 № 516508 складений 21.05.2020 відносно гр. ОСОБА_6 ;
- АПР18 № 516510 складений 18.06.2020 відносно гр. ОСОБА_6 ;
- АПР18 № 516511 складений 18.06.2020 відносно гр. ОСОБА_6 ;
- АПР18 № 516512 складений 09.07.2020 відносно гр. ОСОБА_7 ;
- АПР18 № 516515 складений 13.07.2020 відносно гр. ОСОБА_8 ;
- АПР18 № 516516 складений 13.07.2020 відносно гр. ОСОБА_8 ,
незважаючи на закінчення строків на притягнення до адміністративної відповідальності, уповноваженими органами не прийнято рішення відповідно до чинного законодавства. 
Згідно довідки завідувача канцелярії Золотоніського ВП ГУНП від 03.11.2020 № 8700/65-2020 ОСОБА_9 , до канцелярії Золотоніського ВП ГУНП для реєстрації в Журналі обліку вихідних та внутрішніх документів, вищевказані адміністративні матеріали не надходили.
Вказані протоколи відповідно до довідки від 06.11.2020 № 1.11/2/20, наданої Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області до суду, для прийняття рішення не надходили.
Таким чином, майор поліції ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 257 КУпАП та п. 18 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС від 06.11.2015 № 1376, що як наслідок призвело до закінчення строків накладення стягнення на порушників визначених статтею 38 КУпАП.
За результатами службового розслідування складено висновок, затверджений начальником ГУ Національної поліції в Черкаській області 30.11.2021, яким  за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось порушенні вимог п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 18, п. 3-4 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", п. 6 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС від 08.02.2019 № 100, ст. ст. 14 та 16 Закону України "Про дорожній рух", п. 2.9 "г" та "ґ", п. 2.10 "г" та "д" Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, п.п. 2 п. 1 наказу ГУНП від 07.08.2017 № 2062 "Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни в органах та підрозділах ГУНП в Черкаській області, а також попередження надзвичайних подій за участю особового складу", ст. 257 КУпАП та п. 18 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС від 06.11.2015 № 1376, п. 1, 2, 4, 6, 13, ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 5 розділу І, п.п. 1, 2 розділу II, п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, Присяги працівника поліції, старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Золотоніського відділу поліції ГУНП в Черкаській області майора поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Колегія суддів звертає увагу, що позивач, склавши Присягу працівника Національної поліції України, присягнув вірно служити Українському народові, дотримуючись Конституції України та законів України, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.
Водночас, як встановлено під час службового розслідування та не було спростовано позивачем під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції, будь-яких дій, направлених на припинення такого, що  позивач було передано керування транспортного засобу, особі, у якої відсутнє посвідчення водія та яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, не може свідчити про дотримання позивач вимог законодавства, оскільки апелянт, який тривалий час перебував на службі в поліції (міліції) усвідомлював, які наслідки можуть настати. Позивачем також не було повідомлено керівництво про настання ДТП, як це передбачено вимогами інструкції.
Також, колегія суддів звертає увагу, що позивачем не спростовано висновків, які викладені у Висновку службового розслідування щодо не реєстрації семи протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 187 КУпАП, а отже в даному випадку позивач порушив вимоги законодавства щодо притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності та не виконання своїх безпосередніх обов`язків. 
З аналізу наведених вище норм слідує, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку є повне доведення вини особи в ході службового розслідування, метою якого є з`ясування обставин вчинення дисциплінарного порушення, уточнення ступеня вини особи.
У цьому контексті слід звернути увагу на те, що за етимологічним значенням дискредитація (від французького слова discrediter - підривати довіру) - це підрив довіри когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету, що тісно пов`язані з морально-етичними нормами.
Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та, власне, органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.
Отже, дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів внутрішніх справ і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18 грудня 2019 року по справі №813/3279/17 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.
Дискредитація Національної поліції полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби. Вчинення дій, що дискредитують органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.
Вказана позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12 квітня 2018 року у справі № 815/3636/15, у якій суд зазначив, що поняття «дискредитація» перебуває у тісному зв`язку із поняттям «дотримання морально-етичних норм» та передбачає дії, спрямовані на порушення правил професійної етики та моралі, закріплених у нормативно-правових актах спеціального законодавства, які пред`являються до осіб під час здійснення ними службових функцій та у повсякденному житті. Такі проступки самі по собі або у сукупності підривають довіру та авторитет органів внутрішніх справ в очах громадськості і є несумісним із подальшим проходженням служби, що зумовлює застосування до працівників органів внутрішніх справ, який вчинив діяння, несумісне з посадою, найсуворішого стягнення - звільнення зі служби. Дискредитація звання рядового та начальницького складу є окремою підставою для звільнення, яке не пов`язано із вчиненням правопорушення та набрання чинності рішенням суду.
Отже, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось в порушенні вимог п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 18, п. 3-4 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", п. 6 розділу ІІ наказом МВС від 08.02.2019 № 100, ст. ст. 14 та 16 Закону України "Про дорожній рух", п. 2.9 "г" та "ґ", п. 2.10 "г" та "д" Правил дорожнього руху України, п.п. 2 п. 1 наказу ГУНП № 2062 "Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни в органах та підрозділах ГУНП в Черкаській області, а також попередження надзвичайних подій за участю особового складу", ст. 257 КУпАП та п. 18 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС від 06.11.2015 № 1376, п. 1, 2, 4, 6, 13, ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 5 розділу І, п.п. 1, 2 розділу II, п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, Присяги працівника поліції, старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Золотоніського відділу поліції ГУНП в Черкаській області майора поліції ОСОБА_1 правомірно накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
З матеріалів справи вбачається, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугувало те, що позивач скоїв дії, які підпадають під визначення дисциплінарного проступку: недотримання законодавства, порушення норм професійної та службової етики, що призвело до значного зниження авторитету поліції серед населення.
Враховуючи зазначені обставини і докази у їх сукупності, колегія суддів вважає, що накладене на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції повністю відповідає тяжкості вчинених ним у сукупності проступків, обставинам, за яких їх скоєно, та співмірно із заподіяною ним шкодою суспільним інтересам громадянам, у зв`язку з чим застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби є законним, правомірним та обґрунтованим, пропорційним та за даних обставин справедливим, оскільки позивач вчинив дії, які є несумісними з проходженням служби в поліції та суперечать змісту присяги працівника Національної поліції України, Правил етичної поведінки поліцейських, проігнорував вимоги Дисциплінарного статуту та Закону №580-VIII. 
З урахуванням суспільного резонансу та загального уявлення суспільства про поліцейського як носія влади, вчинений позивачем дисциплінарний проступок унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Колегія суддів звертає увагу, що у висновку службового розслідування не зазначено обставин, які пом`якшують відповідальність за вчинені порушення службової дисципліни. Інших доказів позивачем суду не надано та матеріали справи не містять.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади не підлягає скасуванню, оскільки такий прийнято відповідачем у межах наданих повноважень та у спосіб, визначений законом, при цьому жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки службового розслідування та суду першої інстанції, позивачем ані під час його проведення, ані під час судового розгляду справи надано не було. 
Щодо тверджень апелянта про порушення процедури призначення та проведення службового розслідування суд зазначає таке.
Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).
Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.
Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.
Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.
Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Колегія суддів зазначає, що у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: "протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків" і, на противагу йому, принцип "формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення".
Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22 травня 2020 року по справі № 825/2328/16 та від 26 червня 2019 року по справі № 1640/3394/18.
Колегія суддів зазначає, що посилання позивача, що наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності був виданий в період перебування його на лікарняному, а тому він незаконний, є необґрунтованими, оскільки відповідно до ч. 3 статті 21 Дисциплінарного статуту Національної поліції України перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.
Отже, наказ ГУНП в Черкаській області від 30.11.2020 № 3055 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" законний та обґрунтований.
Щодо посилання позивача, що йому не було відомо про проведення розслідування, колегія суддів зазначає наступне.
Так, судом першої інстанції встановлено, що під час проведення службового розслідування у позивача 25.11.2020 року відібрано пояснення, в яких останній повідомив про подію, яка трапилася 01.11.2020 року, отже позивачу було відомо про проведення службового розслідування.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем не надано суду належних доказів протиправних дій зі сторони відповідача під час прийняття оскаржуваних наказів, а отже позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним позовній заяві, а отже, доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги. 
При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статями 9, 34, 242, 243, 246, 250, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331  Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст. ст. 328-331 КАС України.
Головуючий суддя                                                            А.Б. Парінов

Судді:                                                                                О.О. Беспалов

                                                                                          І.О. Грибан