СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року                             м. Харків                        Справа № 913/45/21  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Зубченко І.В. , суддя  Чернота Л.Ф.
за участю секретаря судового засідання  Бірчак К.Є.
за участю представників сторін
прокурор - Горгуль Н.В.,    посвідчення №       057317       від 09.10.2020
від позивача - не з`явився 
від відповідача-1    - не з`явився 
від    відповідача-2 - не з`явився 
від третьої особи - не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства "Ріпка Агро" (вх.№2117 Л/2) на рішення Господарського суду Луганської області від 10.06.2021 у справі №913/45/21 (прийняте у приміщенні Господарського суду Луганської області суддею Тацій О.В., повний текст рішення складено та підписано 10.06.2021) 
за позовом керівника Луганської місцевої прокуратури №2, смт.Станиця Луганська, Станично-Луганський район, Луганська область (наразі Щастинська окружна прокуратура, смт.Новоайдар, Щастинський район, Луганська область) в інтересах держави в особі Станично-Луганської селищної військово-цивільної адміністрації Щастинського району Луганської області, смт.Станиця Луганська, Станично-Луганський район, Луганська область,
до 1. Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, м.Сєвєродонецьк, Луганська область,
               2. Фермерського господарства "Ріпка Агро", с. Комишне, Станично-Луганський район, Луганська область,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, фізична особа - громадянин ОСОБА_1 , с. Комишне, Станично-Луганський район, Луганська область,
про визнання незаконним і скасування наказу, визнання недійсним договору оренди землі та повернення земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Луганської місцевої прокуратури №2 звернувся до Господарського суду Луганської області в інтересах держави в особі Комишненської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, Фермерського господарства "Ріпка Агро" про визнання незаконним і скасування наказу, визнання недійсним договору оренди землі та повернення земельної ділянки, в якому заявив вимоги про: 
- визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 09.11.2015 року №527-сг "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства";
- визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 29,8090 га пасовищ, з кадастровим номером 4424882500:04:002:0091, із складу земель запасу, розташовану за межами населених пунктів, на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується в Комишненській сільській раді Станично-Луганського району Луганської області;
- зобов`язати Фермерське господарство "Ріпка Агро" повернути державі в особі Комишненської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області земельну ділянку площею 29,8090 га пасовищ, кадастровий номер 4424882500:04:002:0091.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 09.11.2015 року №527-сг "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства"  та укладання договору оренди земельної ділянки площею 29,8090 га пасовищ, з кадастровим номером 4424882500:04:002:0091, було допущено незаконну зміну цільового виду використання спірної земельної ділянки, оспорюваним наказом та договором оренди поєднано два види використання землі - для випасання худоби та ведення фермерського господарства. Рішення уповноваженого органу щодо зміни виду використання спірної земельної ділянки не ухвалювалось та відповідна землевпорядна документація не розроблялась, у зв`язку з чим прокурор зазначає про наявність правових підстав у відповідності до ст. 21, 203, 215, 216 ЦК України для визнання недійсними наказу та договору оренди, а також повернення спірної земельної ділянки. 

Рішенням Господарського суду Луганської області від 10.06.2021 позов керівника Луганської місцевої прокуратури №2 (наразі Щастинська окружна прокуратура) в інтересах держави в особі Станично-Луганської селищної військово-цивільної адміністрації Щастинського району Луганської області задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 09.11.2015 року №527-сг "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства".
Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 29,8090 га, кадастровий номер 4424882500:04:002:0091, угіддя: пасовища, №0017 від 16.01.2016 року.
Зобов`язано Фермерське господарство "Ріпка Агро" повернути територіальній громаді в особі Станично-Луганської селищної військово-цивільної адміністрації Щастинського району Луганської області земельну ділянку площею 29,8090 га, кадастровий номер 4424882500:04:002:0091, угіддя: пасовища, на території, яка за даними Державного земельного кадастру, враховується в Комишненській сільській раді Станично-Луганського району Луганської області.
Стягнуто з відповідачів: Головного управління Держгеокадастру у Луганській області та Фермерського господарства "Ріпка Агро" на користь Луганської обласної прокуратури у рівних частинах судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 6   810,00 грн, а саме: з кожного по 3 405,00 грн.
В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що у  даному випадку відбулася незаконна передача спірної земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства без врахування її реального цільового призначення та без його зміни у відповідному порядку; при передачі земельної ділянки в оренду відповідачем-1 відповідачу-2 не було дотримано установленого законом порядку та, як наслідок, не було здійснено зміни у встановленому порядку виду цільового призначення земельної ділянки, яка з огляду на її постійне використання у якості сільськогосподарських угідь «пасовища» має використовуватися за видом цільового призначення для сінокосіння і випасання худоби, на вид для ведення фермерського господарства. 
З огляду на встановлені судом факти недотримання сторонами в момент укладання договору оренди землі загальних вимог, додержання яких вимагається для його чинності, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність обґрунтованих  та законних підстав для визнання договору оренди землі недійсним.
Зважаючи на факт визнання укладеного між сторонами договору оренди землі недійсним, наслідком чого є не породження ним жодних юридичних наслідків з моменту його вчинення, враховуючи наведені приписи законодавства, господарський суд також задовольнив позовну вимогу про зобов`язання відповідача-2 повернути земельну ділянку її законному власнику, територіальній громаді, в особі розпорядника - позивача по справі, площею 29,8090 га, кадастровий номер 4424882500:04:002:0091, розташовану за межами населених пунктів, на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується в Комишненській сільській раді Станично-Луганського району Луганської області.
Розглянувши заяви відповідача-1 та відповідача-2 про застосування строку позовної давності до позовної вимоги про визнання недійсним договору оренди, суд першої інстанції встановив, що про порушення закону та, як наслідок, права на спірну земельну ділянку могло стати відомо не раніше 2020 року, зокрема, під час вивчення стану законності органами прокуратури, в зв`язку з чим дійшов висновку, що встановлений законом загальний трирічний строк позовної давності на момент звернення прокурора з позовом до суду не сплинув, а тому суд відмовив у задоволенні заяв відповідачів про застосування строку позовної давності та наслідків його спливу.

Фермерське господарство "Ріпка Агро" з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Луганської області від 10.06.2021 у справі №913/45/21 та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову керівника Щастинської окружної прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Станично-Луганської селищної військово-цивільної адміністрації Щастинського району Луганської області до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, Фермерського господарства "Ріпка Агро" про визнання незаконним і скасування наказу, визнання недійсним договору оренди землі та повернення земельної ділянки, відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована наступними обставинами:
- суд першої інстанції допустив некоректне цитування статей 22, 34 Земельного кодексу України, а також  послався на нормативні акти (постанова Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 №» 449; постанова Кабінету Міністрів України від 11.04.2008 № 502), які втратили чинність. Апелянт звертає увагу, що з 2013 року порядок зміни цільового призначення земельних ділянок встановлено не постановою Кабінету Міністрів України, а безпосередньо Земельним кодексом України;
- суд першої інстанції неправомірно змішав класифікацію земель сільськогосподарського призначення по суб`єктному складу з класифікацією останніх по видам угідь;
- на момент звернення заявника до суду позивач не мав правового інтересу та права на даний позов, оскільки повноваження щодо володіння, користування та розпорядження, а також право контролю у нього виникло лише з 26.02.2021, в той час як позов датований 20.01.2021;
- апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо незастосування позовної давності, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.07.2021 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: Білоусова Я.Л. - головуючий суддя, судді Фоміна В.О., Крестьянінов О.О. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.08.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Ріпка Агро" (вх.№2117 Л/2) на рішення Господарського суду Луганської області від 10.06.2021 у справі №913/45/21 та призначено справу до розгляду на 13 вересня 2021 р. об 11:00 годині.

13.08.2021 до суду від Головного управління Держгеокадастру у Луганській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому 1-й відповідач просить скасувати рішення Господарського суду Луганської області від 10.06.2021 у справі №913/45/21 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
1-й відповідач наголошує, що під час прийняття рішення про затвердження проекту щодо відведення земельної ділянки і передачу її в оренду ОСОБА_1 , Головне управління Держгеокадастру у Луганській області діяло на підставі, в межах повноважень і в порядок, що передбачений Земельним кодексом України та іншими законами в сфері земельних відносин. 1-й відповідач звертає увагу на позицію, викладену Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 01.06.2021 у справі № 925/929/19 та вважає, що зміна цільового призначення земельної ділянки (з одночасною зміною виду використання земельної ділянки) на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є підставою для визнання наказу Головного управління від 09.11.2015 № 527-сг незаконним, його скасування та визнання договору оренди землі недійсним.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.08.2021 у зв`язку з відпусткою судді Фоміної В.О., яка входила до складу колегії суддів, для здійснення розгляду судової справи №913/45/21 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Тарасова І.В.
18.08.2021 до суду від керівника Щастинської окружної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№9589), у якому прокурор просить рішення Господарського суду Луганської області від 10.06.2021 у справі №913/45/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Прокурор, зокрема зазначає, що спірна земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення (пасовища), тобто була призначена для випасання худоби, однак була надана ОСОБА_1 в оренду для ведення фермерського господарства. Тобто мала місце зміна цільового виду використання землі з порушенням порядку встановлення та зміни цільового призначення, що дає підстави вважати незаконним наказ Головного управління Держгеокадастру у Луганській області про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 29,8090 га пасовищ в оренду ОСОБА_1 та визнання недійсним оспорюваного договору оренди землі на підставі ст.21 ЗК України, ст.203, 215 ЦК України. При цьому, жодного рішення уповноваженим органом щодо зміни виду використання спірної земельної ділянки не ухвалювалось та відповідна землевпорядна документація не розроблялась. Прокурор в обґрунтування своєї позиції посилається на висновки, викладені в постановах Верховного Суду України від 05.03.2013 у справі № 21-417а12, Верховного Суду від 24.02.2020 у справі № 701/473/17.
В спростування доводів апелянта про відсутність у позивача права подання позову, прокурор зазначає, що наказом ГУ Держгеокадастру у Луганській області «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» № 21-ОТГ від 10.12.2020, на виконання Указу Президента України від 15.10.2020 № 449 «Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин» та постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 № 1113 «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин», із державної власності передано, а Комишненською сільською радою Станично-Луганського району Луганської області прийнято у комунальну власність  земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які розташовані за межами населених пунктів  Комишненською сільською радою Станично-Луганського району Луганської області на підставі акту приймання-передачі. Згідно з додатком до вказаного акту від 10.12.2020 Комишненською сільською радою отримано із державної власності в комунальну власність, зокрема, і земельну ділянку площею 29,8090 га, кадастровий номер 4424882500:04:002:0091.

08.09.2021 до суду від представника Фермерського господарства "Ріпка Агро" надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу (вх.№10441), в якому 2-й відповідач в обґрунтування своєї позиції  посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від  01.06.2021 у справі № 925/929/19. Крім того, в спростування факту нецільового використання землі 2-й відповідач повідомляє, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 26.08.2021 у справі №360/4927/20 позов ОСОБА_1 до ГУ Держгеокадастру у Луганській області  про визнання протиправним та скасування приписів задоволено. Визнано протиправним та скасовано  припис державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель  Управління з контролю за використанням земель та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Луганській області від 19.06.2020 відносно ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано  припис державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель  Управління з контролю за використанням земель та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Луганській області від 30.07.2020 відносно ОСОБА_1 .

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.09.2021 оголошено перерву у судовому засіданні до 11.10.2021 о 17:00 годині.
01.10.2021 до суду від Головного управління Держгеокадастру у Луганській області надійшла заява про розгляд справи без участі представника (вх. 11399), у якій останній просить розглянути судову справу 11.10.2021 без участі ГУ Держгеокадастру у Луганській області з урахуванням наданих заперечень у відзиві на апеляційну скаргу.
У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Білоусової Я.О., згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2021 у справі №913/45/21 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя -    Радіонова О.О., суддя    Зубченко І.В., суддя Чернота Л.Ф.

11.10.2021 до суду від Фермерського господарства "Ріпка Агро" надійшов виступ у судових дебатах, в якому апелянт підтверджує позицію, викладену в апеляційній скарзі, просить скасувати рішення Господарського суду Луганської області від 10.06.2021 у справі №913/45/21 та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову керівника Щастинської окружної прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Станично-Луганської селищної військово-цивільної адміністрації Щастинського району Луганської області до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, Фермерського господарства "Ріпка Агро" про визнання незаконним і скасування наказу, визнання недійсним договору оренди землі та повернення земельної ділянки, відмовити за необґрунтованістю. Стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати.

В судовому засіданні 11.10.2021 оголошено перерву до 24.11.2021 о 09:15 год.

18.11.2021 від Головного управління Держгеокадастру у Луганській області (1-го відповідача) надійшла заява про розгляд справи без участі представника Головного управління Держгеокадастру у Луганській області з урахуванням наданих заперечень у відзиві на апеляційну скаргу. 1-й відповідач просить рішення Господарського суду Луганської області від 10.06.2021 у справі №913/45/21 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представники позивача, відповідачів та третя особа в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними у справі повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 169-172, т.3).
Розгляд справи здійснюється судом апеляційної інстанції у відповідності та з дотриманням прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1    статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом та у відповідності до пункту 4 частини 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого    статтею 273 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 12   ст. 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Ураховуючи, що явка учасників справи обов`язковою не визнавалась, наявність в матеріалах справи доказів на підтвердження належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, а також достатність у матеріалах справи документів для розгляду апеляційної скарги та вирішення даного спору, зважаючи на відсутність передбачених частиною 11 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України підстав для відкладення розгляду справи, а також з урахуванням вимог ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку про закінчення апеляційного розгляду справи у даному судовому засіданні за відсутності представників позивача, відповідачів та третьої особи за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 24.11.2021 прокурор підтвердив свою позицію, викладену у відзиві на апеляційну скаргу, просить рішення Господарського суду Луганської області від 10.06.2021 у справі №913/45/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Судова колегія, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судовому засіданні прокурора, перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, громадянин ОСОБА_1 є головою Фермерського господарства «Ріпка Агро» (керівником), що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.
Наказом ГУ Держгеокадастру в Луганській області «Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства» №234-сг від 16.07.2015 року надано гр. ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 29,8090 га в оренду терміном на 25 років для ведення фермерського господарства, розташованої за межами населених пунктів, на території, яка за даними Державного земельного кадастру, враховується в Комишненській сільській раді Станично-Луганського району Луганської області, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі (а.с.53-54, т. 1).
У матеріалах справи наявна копія проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства вказаної земельної ділянки за рахунок земель сільськогосподарського призначення    державної власності, що перебувають у запасі, розробленого ПП «Обласний центр впровадження «Агроцентрнаука» у 2015 році, та висновок відділу Держземагенства у Станично-Луганському районі Луганської області №153 від 17.09.2015 року про погодження даного проекту землеустрою (а.с. 17-43, т. 1).
Наказом ГУ Держгеокадастру у Луганській області «Про затвердження проекту землеустрою    щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства» №527-сг від 09.11.2015 року (а.с. 51-52, т. 1):
- затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду громадянину ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства, розташованої за межами населених пунктів, на території, яка за даними Державного земельного кадастру, враховується в Комишненській сільській раді Станично-Луганського району Луганської області, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі;
- надано гр. ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 29,8090 га (кадастровий номер 4424882500:04:002:0091) для ведення фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, угіддя - пасовища, розташовану за межами населених пунктів, на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується Комишненській сільській раді Станично-Луганського району Луганської області в оренду строком на 7 (сім) років.
На підставі вказаного наказу ГУ Держгеокадастру у Луганській області №527-сг від 09.11.2015 року 20.01.2016 року між ГУ Держгеокадастру у Луганській області та гр. ОСОБА_1 укладено договір оренди землі №0017 (а.с. 44-50, т. 1), за яким орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, для ведення фермерського господарства, розташовану за межами населених пунктів, на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується в Комишненській сільській раді Станично-Луганського району Луганської області.
За п. 2 договору, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 29,8090 га, кадастровий номер 4424882500:04:002:0091, угіддя: пасовища.
Як зазначає прокурор, оскільки спірна земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення (пасовища), систематично використовувалась для випасання худоби, однак надана ОСОБА_1 в оренду для ведення фермерського господарства, прокурор вважає, що мала місце зміна цільового виду використання землі з порушенням порядку встановлення та зміни цільового призначення. Наведені обставини, на переконання прокурора, дають підстави вважати незаконним наказ Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 09.11.2015 року №527-сг "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства" та визнання недійсним договору оренди землі № 0017 від 20.01.2016 на підставі ст.21 ЗК України, ст.203, 215 ЦК України.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно інформації з довідки відділу Держземагенства у Станично-Луганському районі Луганської області №147 від 16.09.2015 року, станом на 01.01.2015 року землі, до складу яких належить спірна земельна ділянка площею 29,8090 га, розташовані за межами населених пунктів, на території, яка за даними державного кадастру враховується в Комишненській сільській раді Станично-Луганського району Луганської області, яка відводиться гр. ОСОБА_1 , враховується в розділі І форми 6-зем, а саме, у шифрі 94 «Землі запасу», графа 12 «Пасовища» (а.с. 30, т. 1).
Крім того, відповідно до висновку відділу Держземагенства у Станично-Луганському районі Луганської області №153 від 17.09.2015 року про погодження даного проекту землеустрою, склад угідь зазначеної земельної ділянки до та після відведення значиться у графі 12 «Пасовища» (а.с. 32, т. 1).
Разом з тим, з інформації з листа ГУ Держгеокадастру у Луганській області «Про надання інформації» від 03.11.2020 року за №10-12-0.62-8074/2-20 встановлено, що за інформацією відділу у Станично-Луганському районі ГУ Держгеокадастру у Луганській області, земельна ділянка з кадастровим номером 4424882500:04:002:0091 розташована за межами населених пунктів, на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується в Комишненській сільській раді Станично-Луганського району Луганської області. Правовий статус вказаної земельної ділянки: державна власність, категорія земель на момент відведення: землі сільськогосподарського призначення, склад угідь: пасовища (код згідно КВЗУ - 002.02). Земельна ділянка перебуває у землекористуванні: на підставі договору оренди землі №17 від 20.01.2016 року надана в оренду громадянину ОСОБА_1 терміном на 7 років для ведення фермерського господарства (а.с. 61-62, т. 1).
Відповідно до повідомленої ГУ Держгеокадастру у Луганській області у листі від 14.12.2020 року інформації, звернень щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 29,8090 га, розташованої на території Комишненської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, яка належить до угідь пасовищ, на цільове призначення 01.02 для ведення фермерського господарства від ГУ Держгеокадастру у Луганській області    не надходило (а.с. 63, т. 1).
В той же час земельна ділянка з кадастровим номером 4424882500:04:002:0091 була надана громадянину ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства. 

Суд першої інстанції погодився з доводами прокурора, що 
-  на підставі оспорюваного наказу та укладеного на його підставі договору оренди землі спірна земельна ділянка була надана ОСОБА_1 в оренду не для використання за її цільовим видом у якості сільськогосподарських угідь - пасовищ, а для ведення фермерського господарства, тобто мала місце зміна цільового виду використання землі;
- спірними наказом та договором оренди землі фактично було поєднано два види використання землі для пасовищ та для ведення фермерського господарства;
- в порядку, передбаченому чинним законодавством зміна цільового призначення землі з пасовищ на ведення фермерського господарства не відбулась;
- зі змісту наявної у матеріалах справи розробленої землевпорядної документації та договору оренди землі №0017 від 20.01.2016 року вбачається, що спірна земельна ділянка продовжує відноситись до сільськогосподарських угідь - пасовищ та відповідно має використовуватись саме для випасання худоби, а не для ведення фермерського господарства.
Виходячи з положень статей 19, 20 та 22 ЗК України, суд дійшов висновку, що в залежності від основного цільового призначення землі поділяються на категорії, однією з яких є землі сільськогосподарського призначення, які у свою чергу в залежності від свого цільового призначення поділяються за видами використання та видами угідь. При цьому, виходячи з основоположної засади земельного права - принципу цільового використання земель, нецільове використання земельних ділянок без його попередньої зміни не допускається.
Разом з тим, місцевий господарський суд погодився з тим, що поняття «види цільового використання» та «види угідь» земель сільськогосподарського призначення є різними правовими категоріями і законодавством допускається можливість використання окремих видів угідь за різними видами цільового використання. Однак, у такому разі не має порушуватися принцип цільового використання земель.
Суд першої інстанції, виходячи з положень ст.31, 34 ЗК України зазначив, що в силу закону фермерське господарство позбавлено права орендувати земельні ділянки для випасання худоби (пасовища) без змін їх цільового виду використання на інший, який дозволяє використовувати їх для ведення фермерського господарства.
Також, з огляду на приписи ст. 2 Закону України «Про фермерське господарство», якою визначено, що дія цього Закону не поширюється на громадян, які використовують земельні ділянки для сінокосіння та випасання худоби, суд вважав неможливою реєстрацію громадянином фермерського господарства виключно з огляду на наявність у нього в користуванні на правах оренди земельної ділянки для випасання худоби, до якої зважаючи на своє призначення належить і земельна ділянка сільськогосподарського призначення, яка за складом угідь відноситься до пасовищ.
Також, в основу оскаржуваного рішення покладений висновок суду про те, що зміна виду використання землі в межах її цільового призначення повинна проводитися у порядку, встановленому для зміни цільового призначення землі, з посиланням на норми ч. 3 ст. 20 ЗК України та Порядок зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2008 року № 502.
При цьому, при вирішенні даного господарського спору суд застосував правові висновки Верховного Суду України у постанові від    08.04.2015 року у справі № 6-32цс15 та Верховного Суду у постанові від 24.02.2020 року у справі №701/473/17.
Отже, за висновками суду першої інстанції, у даному випадку відбулася незаконна передача спірної земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства без врахування її реального цільового призначення та без його зміни у відповідному порядку; при передачі земельної ділянки в оренду відповідачем-1 відповідачу-2 не було дотримано вищеозначеного порядку та, як наслідок, не було здійснено зміни у встановленому порядку виду цільового призначення земельної ділянки, яка з огляду на її постійне використання у якості сільськогосподарських угідь «пасовища» має використовуватися за видом цільового призначення для сінокосіння і випасання худоби, на вид для ведення фермерського господарства.
Таким чином, підставою для задоволення позовних вимог є встановлений судом факт незаконного і безпідставного надання на праві оренди спірної земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства внаслідок незаконної зміни цільового виду використання земельної ділянки, а укладення договору оренди, яким земельну ділянку передано у користування для ведення фермерського господарства, відбулося без дотримання попередньої обов`язкової процедури зміни цільового виду її використання.
Однак, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
За змістом   статті 19 Конституції України   правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Згідно із частинами першою, другою   статті 18 ЗК України   до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.
Відповідно до   статті 19 ЗК України   землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.
Згідно із частинами першою, другою   статті 20 ЗК України   віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених   статтею 122 цього Кодексу.
Відповідно до абзаців першого, другого частини п`ятої   статті 20 ЗК України   види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями   31,   33 -37   цього   Кодексу.
З наведених норм права вбачається, що за цільовим призначенням землі України поділяються на категорії. Однією з таких категорій є землі сільськогосподарського призначення. У межах кожної категорії земель виділяються види використання земельної ділянки, які визначаються її власником або користувачем самостійно, крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями   31,   33 - 37   цього   Кодексу.
Згідно із частиною першою   статті 31 ЗК України   землі фермерського господарства можуть складатися із: а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; б) земельних ділянок, що належать громадянам -членам фермерського господарства на праві приватної власності; в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.
Відповідно до   статті 33 ЗК України   земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.
Згідно зі   статтею 34 ЗК України   громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть створювати на землях, що перебувають у власності держави чи територіальної громади, громадські сіножаті і пасовища.
Відповідно до частин першої, третьої   статті 35 ЗК України   громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. Земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо.
Згідно із частинами першою, другою   статті 36 ЗК України   громадянам або їх об`єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва. На земельних ділянках, наданих для городництва, закладання багаторічних плодових насаджень, а також спорудження капітальних будівель і споруд не допускається.
Відповідно до   статті 37 ЗК України   приватні несільськогосподарські підприємства, установи та організації можуть набувати у власність або оренду землі сільськогосподарського та іншого призначення для ведення підсобного господарства. Державні та комунальні несільськогосподарські підприємства, установи та організації можуть набувати в оренду землі сільськогосподарського та іншого призначення для ведення підсобного господарства.
Указаними нормами права визначені види використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення, зокрема для фермерського господарства, для ведення особистого селянського господарства, для сінокосіння і випасання худоби, для ведення індивідуального або колективного садівництва, для городництва, для ведення підсобного господарства. Власники або користувачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення певного виду використання мають використовувати їх виключно в межах вимог, встановлених      статтями   31,   33 - 37 ЗК України   для такого виду використання.
Отже, зазначені норми права розрізняють категорії земель за їх цільовим призначенням та види використання земельної ділянки в межах кожної категорії земель. Зміна цільового призначення земельних ділянок сільськогосподарського призначення на іншу категорію цільового призначення здійснюється за погодженими проектами землеустрою щодо їх відведення.
При цьому такої процедури для зміни виду використання земельної ділянки, зокрема на землі фермерського господарства, без зміни її категорії цільового призначення (землі сільськогосподарського призначення) чинним законодавством не передбачено.
Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 01.06.2021 у справі № 925/929/19 з подібними правовідносинами.
У даній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного в постановах Верховного Суду України від 05 березня 2013 року у справі № 21-417а12, від 08 квітня 2015 року у справі № 6-32цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 712/10864/16-а та постановах Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року у справі № 701/902/17-ц, від 03 червня 2019 року у справі № 708/933/17, від 24 лютого 2020 року у справі № 701/473/17, про те, що   зміна виду використання землі в межах її цільового призначення повинна проводитися в порядку, встановленому для зміни цільового призначення такої землі.
Отже, застосування судом першої інстанції правових висновків Верховного Суду України у постанові від    08.04.2015 року у справі № 6-32цс15 та Верховного Суду у постанові від 24.02.2020 року у справі №701/473/17 не відповідає актуальному правовому висновку, сформульованому у постанові Великої Палати Верховного Суду в постанові від 01.06.2021 у справі № 925/929/19 зі спору, що виник з подібних правовідносин, позаяк Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду.
Також, колегія суддів вважає неправомірним посилання в оскаржуваному рішенні на Порядок зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2008 року № 502, оскільки такий Порядок втратив чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 154 від 20.02.2013.
Застосовуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 01.06.2021 у справі № 925/929/19, колегія суддів зазначає, що в даному випадку на підставі оспорюваного наказу Головного управління Держгеокадастру у Луганській області «Про затвердження проекту землеустрою    щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства» №527-сг від 09.11.2015 року відбулася зміна виду використання земельної ділянки із земель для сінокосіння і випасання худоби на землі для ведення фермерського господарства, без зміни цільового призначення земельної ділянки (землі сільськогосподарського призначення). І такої процедури для зміни виду використання земельної ділянки, зокрема на землі фермерського господарства, без зміни її категорії цільового призначення чинним законодавством не передбачено.
При вирішенні даного господарського спору судом апеляційної інстанції враховано також правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 26.08.2021 у справі                      № 913/540/20 у спорі з подібних правовідносин.
Як встановлено судом, наказ Головного управління Держгеокадастру у Луганській області №527-сг від 09.11.2015, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду громадянину ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства та надано земельну ділянку загальною площею 29,8090 га (кадастровий номер 4424882500:04:002:0091) для ведення фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, угіддя - пасовища, розташовану за межами населених пунктів, на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується Комишненській сільській раді Станично-Луганського району Луганської області в оренду строком на 7 (сім) років, відповідає вимогам закону. Головне управління Держгеокадастру у Луганській області діяло в межах визначених законом повноважень та у відповідності до вимог Земельного кодексу України. 
Доводи прокурора про те, що ОСОБА_1 не мав права на умовах Закону України «Про фермерське господарство» отримати та використовувати спірну земельну ділянку для ведення фермерського господарства, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 2 цього Закону фермерське господарство не включає в себе таку господарську діяльність як сінокосіння та випасання худоби, колегія суддів відхиляє, оскільки згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Луганській області ОСОБА_1 було надано земельну ділянку для ведення фермерського господарства, а не для сінокосіння та випасання худоби. Як зазначалося вище, на час звернення ОСОБА_1 нормами Земельного кодексу України передбачалася передача земельних ділянок для ведення фермерського господарства громадянам, в тому числі без торгів, за рішенням відповідного органу на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з подальшим наданням її у користування.
Разом з тим, законодавством України не передбачено заборони використання фермерським господарством земельних ділянок з угіддями - пасовища. Фермерське господарство використовує земельну ділянку сільськогосподарського призначення, а вид угідь залежить від типу місцевості, на якій така земельна ділянка розташована. Крім того, він може бути змінений, але не під час передачі земельної ділянки в оренду, оскільки передача земельної ділянки в оренду фермерському господарству здійснювалась саме за проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки, на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Луганській області. Зміна угідь не передбачена цим проектом. Зміна угідь можлива лише шляхом розроблення та затвердження іншого виду документації із землеустрою - проекту землеустрою, що забезпечують еколого- економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь (пункт «е» частина друга   статті 25 Закону України «Про землеустрій»). Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належать, зокрема, сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги). Отже, земельне законодавство не містить вказівок на конкретний вид угідь, що визначається для такого виду використання як для ведення фермерського господарства.
Відповідно до інформації з Національної кадастрової системи, земельна ділянка кадастровий номер 4424882500:04:002:0091 має цільове призначення - для ведення фермерського господарства, вид угідь - пасовища, такі відомості вносяться під час формування земельної ділянки на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Таким чином, пасовища є видом сільськогосподарських угідь, а не видом цільового призначення земельної ділянки.
В свою чергу,   статтею 24 Закону України «Про фермерське господарство»   безпосередньо визначено, що фермерське господарство самостійно визначає напрями своєї діяльності, спеціалізацію, організує виробництво сільськогосподарської продукції, її переробку та реалізацію, на власний розсуд та ризик підбирає партнерів з економічних зв`язків у всіх сферах діяльності, у тому числі іноземних.
Норми   статті 22 ЗК України   кореспондуються з нормами   статті 24 Закону України «Про фермерське господарство»   стосовно цілей використання земель сільськогосподарського призначення, а саме: для виробництва сільськогосподарської продукції.
При цьому, як   Земельний кодекс України, так і   Закон України «Про фермерське господарство»    не містять обмежень щодо використання видів сільськогосподарських угідь при здійсненні своєї діяльності фермерським господарством.
Натомість, підпунктом 4 пункту 23 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженим   постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012  № 1051, визначено, що до Державного земельного кадастру вносяться відомості про обмеження у використанні земель, серед яких: перелік заборонених видів діяльності та обов`язків щодо вчинення певних дій з посиланням на нормативно-правові акти, згідно з якими встановлено обмеження, строк дії обмеження.
Пункт 12 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженим   постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 № 1051, встановлює, що відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом.
Як підтверджено матеріалами справи, стосовно земельної ділянки кадастровий номер 4424882500:04:002:0091 відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим   постановою КМУ від 17.10.2012 № 1051, не зареєстровані.
Як наслідок, відомості щодо відсутності обмеження у використанні земельної ділянки кадастровий номер 4424882500:04:002:0091, в тому числі щодо відсутності обмежень у використанні видів сільськогосподарських угідь, є офіційними відомостями і вважаються об`єктивними та достовірними.
При цьому, затверджуючи проект землеустрою цільове призначення земельних ділянок не було змінене, оскільки як до прийняття оскаржуваного наказу, так і після цільове призначення залишилося одним і тим самим   - землі сільськогосподарського призначення. Зазначення іншого виду цільового призначення цих земельних ділянок не тягне за собою зміну їх цільового призначенні, а відтак і не потребує окремої процедури, яка необхідна при зміні цільового призначення. Як вбачається з проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, він виконаний саме для передачі цих ділянок для ведення фермерського господарства та отримав позитивний висновок повноважного органу, який здійснює державний контроль за використанням земель. 
Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 925/929/19 користувачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення повинні використовувати такі земельні ділянки відповідно до того виду використання, за яким ці земельні ділянки були передані їх власником.
У даній справі прокурором не доведено, а судом не виявлено доказів використання землі не за цільовим призначенням та не у відповідності до виду використання, за яким земельна ділянка з кадастровим номером 4424882500:04:002:009 була передана в оренду гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства.
При цьому, в спростування доводів прокурора щодо використання земельної ділянки всупереч її цільовому призначенню, колегія суддів звертає увагу, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 26.08.2021 у справі № 360/4927/20 позов гр. ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області про визнання протиправним та скасування приписів задоволено.
Визнано протиправним та скасовано припис державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Управління з контролю за використанням земель та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 19.06.2020 № 279-ДК/0096ПР/03/01/-20 відносно ОСОБА_1 .
Визнано протиправним та скасовано припис державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Управління з контролю за використанням земель та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 30.07.2020 № 385-ДК/000133ПР/03/01/-20 відносно ОСОБА_1 .
З огляду на встановлені фактичні обставини та наведені правові норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимоги прокурора щодо визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 09.11.2015 року №527-сг "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства", є необґрунтованим та не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17 сформульовано такий правовий висновок, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладання) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначити в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає правочин.
Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення, тому будь-які обставини, що виникли після видання наказу про передачу земельної ділянки в оренду та укладання договору оренди, не можуть бути підставою недійсності правочину та не мають жодного правового значення при розгляді такого спору.
В даному випадку право на користування фермерським господарством земельної ділянки підтверджено укладеним договором оренди № 007 від 16.01.2016, згідно з яким орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, для ведення фермерського господарства, розташовану за межами населених пунктів, на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується в Комишненській сільській раді Станично-Луганського району Луганської області, строком на 7 років. Вказане право зареєстровано у визначеному законом порядку, що підтверджує законність та правомірність користування спірною земельною ділянкою.
Прокурором не доведено, а матеріалами справи не підтверджено наявність підстав у відповідності до ст. 203, 215, 216 ЦК України для визнання недійсними договору оренди земельної ділянки площею 29,8090 га пасовищ, з кадастровим номером 4424882500:04:002:0091, а також повернення спірної земельної ділянки.
При цьому колегія суддів зазначає, що    у зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог право позивача    не є порушеним, що, з огляду на положення статті 261 Цивільного кодексу України свідчить про відсутність підстав для застосування    позовної давності за заявою відповідача, поданою до суду першої інстанції.
Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що на момент звернення заявника до суду позивач не мав правового інтересу та права на даний позов, оскільки повноваження щодо володіння, користування та розпорядження, а також право контролю у нього виникло лише з 26.02.2021, в той час як позов датований 20.01.2021, колегія суддів зазначає наступне.
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Луганській області «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» № 21-ОТГ від 10.12.2020, на виконання Указу Президента України від 15.10.2020 № 449 «Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин» та постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 № 1113 «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин», із державної власності передано, а Комишненською сільською радою Станично-Луганського району Луганської області на підставі акту приймання-передачі від 10.12.2020 прийнято у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які розташовані за межами населених пунктів Комишненської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, у тому числі земельну ділянку площею 29,8090 га  з кадастровим номером 4424882500:04:002:0091.

За таких обставин, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності станом на 26.02.2021 Комишненська сільська рада є фактичним, титульним власником спірної земельної ділянки, яка у встановленому земельним законодавством порядку була передана з державної власності в комунальну власність  та зумовило виникнення у останнього речових прав на нерухоме майно.
Враховуючи, що на час звернення прокурора з даним позовом органом уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у земельних правовідносинах є Комишненська сільська рада Станично-Луганського району Луганської області, з боку якої жодних заходів щодо повернення спірної земельної ділянки вжито не було, а Луганською місцевою прокуратурою №2 (теперішня назва - Щастинська окружна прокуратура) повідомлено позивача    про намір звернутися до господарського суду в його інтересах    за       листом від 16.01.2021 року №77-88вих -21, отже звернення прокурора в інтересах держави в особі Комишненської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області в цій справі відповідає функції представництва прокуратурою інтересів територіальної громади та направлено на їх захист, що також підтверджено в постанові Східного апеляційного господарського суду від 12.04.2021 у даній справі, яка набрала законної сили та не була оскаржена до суду касаційної інстанції (а.с.82-94, т.2).
 При цьому, зі змісту прохальної частини позовної заяви вбачається, що прокурор просив повернути спірну земельну ділянку державі в особі саме Комишненської селищної ради, тобто органу, який на момент звернення з позовом до суду діяв в інтересах територіальної громади.
Прокурор мав намір повернути земельну ділянку її законному власнику в особі відповідного органу (розпорядника), позивачу по справі. Однак, останнього в силу п. 5 ч. 2               ст. 7 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» було замінено та на даний момент належним позивачем у справі є Станично-Луганська селищна військово-цивільна адміністрація Щастинського району Луганської області. 
Саме даний позивач - Станично-Луганська селищна військово-цивільна адміністрація Щастинського району Луганської області наразі є тимчасовим органом, який виконує на території територіальної громади повноваження Комишненської селищної ради, у тому числі з управління комунальним майном.
Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України   встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частини 1   статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
На підставі ретельного дослідження наявних у справі документів, з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постановах від 01.06.2021 у справі № 929/925/19, від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17, Верховного Суду від 26.08.2021 у справі № 913/540/20, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що прокурором не доведено належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами правомірності заявлених позовних вимог.

Таким чином, оскаржуване судове рішення ухвалено з неповним з`ясуванням обставин справи, невідповідністю висновків фактичним обставинам справи, при неправильному застосуванні норм матеріального права, тому має бути скасовано, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судові витрати за звернення з позовною заявою залишаються за прокурором, а судові витрати за подання апеляційної скарги підлягають стягненню з позивача в зв`язку із задоволенням апеляційної скарги.

          Керуючись  ст. 129, 270,273, 275, 277, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Ріпка Агро" на рішення Господарського суду Луганської області від 10.06.2021 у справі №913/45/21 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Луганської області від 10.06.2021 у справі №913/45/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

3. Стягнути з Станично-Луганської селищної військово-цивільної адміністрації Щастинського району Луганської області (93600, Луганська область, Станично-Луганський район, смт Станиця Луганська, вул. Центральна, 25, ідентифікаційний код 43918777) на користь Фермерського господарства «Ріпка Агро» (93644, Луганська область, Станично-Луганський район, с. Комишне, вул. Дружби, 3а, ідентифікаційний код 40486599) судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 10   215,00 грн.

4. Доручити Господарського суду Луганської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів через Східний апеляційний господарський суд з дня складання повного тексту постанови.

                        Повний текст постанови складено та підписано 06.12.2021.

Головуючий суддя                                                                                     О.О. Радіонова

Суддя                                                                                                           І.В. Зубченко  

Суддя                                                                                                           Л.Ф. Чернота