КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №367/6751/2018                                                                        Головуючий у І інстанції - Кравчук Ю.В. 
апеляційне провадження №22-ц/824/14348/2021                                  Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
18 жовтня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Приходька К.П., 
суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 19 серпня 2021 року про зупинення провадження
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача: Ірпінське відділення Вишгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Шурпінов Василь Іванович, приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Харченко Євгенія Володимирівна про визнання договорів дарування недійсними, 
 
встановив:
 
У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Ірпінського міського суду Київської області із даним позовом, у якому з урахуванням збільшених позовних вимог, просила визнати недійсними договори дарування: житлового будинку за реєстровим №910, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Шурпіновим В.І. від 01 вересня 2018 року; земельної ділянки за реєстровим №911, кадастровий номер 3210945300:01:054:0032, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Шурпіновим В.І. від 01 вересня 2018 року; земельної ділянки за реєстровим №912, кадастровий номер 3210945300:01:054:0056, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Шурпіновим В.І. від 01 вересня 2018 року; визнати недійсною Заяву про скасування заповіту за реєстровим №49, посвідчену приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Харченко Є.В. від 18 лютого 2019 року.
В червні 2021 року позивач подала до суду клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №367/6509/20 за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Виконавчий комітет Бучанської міської ради, як орган опіки та піклування про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна. 
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 19 серпня 2021 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням у справі №367/6509/20.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що вищезазначені справи є різними по суті позовних вимог і кожну справу можливо розглядати окремо одна від одної.
Звертає увагу на те, що в матеріалах справи №367/6751/18 зібрані докази які дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Просив, скасувати ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 19 серпня 2021 року.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з неможливості розгляду даної цивільної справи до набрання законної сили судовим рішенням іншої цивільної справи, від якого залежить вирішення справи. 
Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
Згідно вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
З матеріалів справи вбачається, що у вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, проте майже через три роки позивач подала клопотання про зупинення провадження у справі, посилаючись на те, що у провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває на розгляді справа за її заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна, яка була подана в жовтні 2020 року.
Крім цього, по справі про визнання фізичної особи недієздатною, ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 23 листопада 2020 року, залишеного без змін постановою Київського апеляційного суду від 05 серпня 2021 року, призначена судово-психіатрична експертиза, висновки по якій матимуть значення і для справи №367/6751/18.
Зупиняючи провадження у справі суд першої інстанції виходив також з того, що цивільна процесуальна дієздатність тісно пов`язана з цивільною дієздатністю фізичної особи, а тому з метою недопущення порушення прав відповідача ОСОБА_3 вважав об`єктивно неможливим продовження розгляду даної справи до вирішення справи №367/6509/20. 
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, N 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).
Суд першої інстанції у порушення вимог п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, зазначивши конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не проаналізував предмети та підстави позовів у справах і не вказав об`єктивні обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність спору у справі про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити та оцінити при розгляді даної справи наявність обставин (фактів), якими позивач обґрунтовувала свої вимоги.
Більш того, у заяві ОСОБА_2 про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна відсутні вимоги про визнання фізичної особи недієздатною саме на період укладення оспорюваних договорів дарування від 01 вересня 2018 року, а також заяви про скасування заповіту від 18 лютого 2019 року.
Крім цього, в ухвалі Ірпінського міського суду Київської області від 23 листопада 2020 року про призначення судово-психіатричної експертизи, стоїть питання про те, чи страждає ОСОБА_3 на будь-яке психічне захворювання та чи дозволяє психічне захворювання усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, проте не ставиться питання про усвідомлення ОСОБА_3 значення своїх дій саме на дату укладення оспорюваних договорів дарування та заяви про скасування заповіту.
Суд не вказав конкретну обставину, яка буде встановлена у іншій справі та яка матиме значення для вирішення даної справи, у чому саме полягає взаємозв`язок предметів розгляду інших справ, а також у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи до розгляду іншої справи, та зупинив провадження у справі усупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.
Крім того, відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах Верховного Суду України від 07.10.2015 №6-1367цс15, від 01.02.2017 №6 - 1957цс16 межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Згідно п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Керуючись ст.ст.7,367,369,374,379,381,382,389 ЦПК України, суд, - 
 
постановив:
 
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 19 серпня 2021 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач                                                      К.П. Приходько

Судді                                                                         Т.О. Писана

С.О. Журба