Справа № 344/9518/20 
Провадження № 22-ц/4808/1242/21 
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В. 
Суддя-доповідач Фединяк 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:
головуючого                Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач) 
суддів:                Бойчука І.В.,Девляшевського В.А.                
секретаря                Капущак С.В.
з участю                 представника АТ КБ «ПриватБанк» Рокетської С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на заочне рішення Івано-Франківського  міського суду від 06 квітня 2021 року, ухвалене в складі судді Шамотайло О. В. у м.Івано-Франківську в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_3 ,  ОСОБА_1 про стягнення в солідарному порядку заборгованість по процентах за користування кредитом,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до  ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення в солідарному порядку заборгованість по процентах за користування кредитом за кредитним договором № 368К від 03 грудня 2007 року. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що  03  грудня 2007 року між банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 368К, згідно умов якого банк надав позичальнику 117000 дол США з кінцевим терміном повернення до 11 грудня 2017 року зі сплатою 13% річних в дату сплати процентів, якою є 10-е число кожного поточного місяця, а у випадку порушення строків повернення кредиту 32% в дату сплати процентів. Банк виконав взяті на себе зобов`язання та надав 117 000 дол США кредиту.З метою забезпечення виконання зобов`язання за даним кредитним договором, між банком та ОСОБА_1 03 грудня 2007 року укладено договір поруки №368 К, відповідно до умов якого останній виступає поручителем перед банком за виконання зобов`язання ОСОБА_3 . У зв`язку з неналежним виконанням взятих зобов`язань за кредитним договором у ОСОБА_3 виникла заборгованість станом на 29 квітня 2020 року у розмірі 1 044 927, 25 дол США, яка складається: 115 578,96 дол США – заборгованість за тілом кредиту, 277 443,96 дол США – заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1 087,80 дол США – заборгованість по комісії за користування кредитом, 650 816, 53 дол США – пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання. Відповідно до п. 5 Договору поруки банком направлялась на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за кредитним договором. Посилаючись на те, що кредитодавець має право вимагати повернення від боржника будь-яку частину суми заборгованості, просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 26 927, 52 дол США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом по кредитному договору № 368К від 03 грудня 2007 року за період з 13.07.2018 року по 29.04.2020 року.
Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 06 квітня 2021 року позов задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість по процентах за користування кредитом за кредитним договором №368К від 03.12.2007 в сумі 26927,52 (двадцять шість тисяч дев`ятсот двадцять сім дол. США ) 52 центи за період 13.07.2018 по 29.04.2020 та по 5460,9 грн з кожного понесених витрат по оплаті судового збору, а всього 10921,8 грн.
Не погоджуючись із заочним рішенням суду представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що стягуючи заборгованість в сумі 26 927,52 (двадцять шість тисяч дев`ятсот двадцять сім дол. США ) 52 центи за період 13.07.2018 року по 29.04.2020 року, суд першої інстанції не наводить розрахунки нарахування заборгованості по процентах за користування кредитом. Вважав, що позивач просив стягнути процети за користування кредитним договором термін якого минув 11 грудня 2017 року, що суперечить вимогам закону.
30 вересня 2021 року представник АТ КБ «Приватбанк» Рокетська С.В. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи апеляційної скарги заперечила. Вказує, що будь-яких доказів, які б спростовували проведений банком розрахунок заборгованості відповідачами суду не надано.
В судовому засіданні представник АТ КБ «Приватбанк» доводи апеляційної скарги заперечив. Рішення суду вважає законним та обґрунтованим, а тому просить залишити його без змін. 
ОСОБА_1    та  його представник  ОСОБА_2   повідомлені у встановленому законом порядку про дату, час і місце розгляду справи, проте в судове засідання не з`явилась, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності. 
Розгляд справи за відсутності сторін та учасників справи, щодо яких наявні відомості про вручення судової повістки не є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.
Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов такого висновку .
Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову АТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем суму боргу не повернуто банку в обумовлений в договорі строк в повному обсязі, право позивача невиконанням зобов`язання з боку відповідачів порушено, а тому підлягає судовому захисту. З огляду на викладене, суд першої інстанції вважав, що позовна вимога про стягнення з відповідачів заборгованості в солідарному порядку за кредитним договором є обґрунтованою та підлягає до задоволення.
Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає вимогам вищевказаного закону та матеріалам справи.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 03  грудня 2007 року   між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк»,  та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 368К, згідно умов якого банк надав позичальнику 117 000 дол США з кінцевим терміном повернення до 11 грудня 2017 року зі сплатою 13% річних(а.с.11-13)
       Відповідно до п. 1.2 термін повернення кредиту, відсотків і винагороди відповідно до графіку погашення кредиту, але не пізніше 11 грудня 2017 року.
Відповідно до п.4.3 при порушенні позичальником зобов`язання по погашенню кредиту позичальник сплачує 32% річних від залишку непогашеної заборгованості. 
Відповідно до п.4.4 кредитного договору сплата відсотків за користуванням кредитом передбачених п.4.3 здійснюється 10- числа кожного місяця. 
З метою забезпечення виконання умов договору між  банком та ОСОБА_1 03 грудня 2007 року укладено договір поруки №368 К, відповідно до умов якого останній виступає поручителем перед банком за виконання зобов`язання ОСОБА_3 (а.с.16).
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 368К від 03 грудня 2007 року станом на 29 квітня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 104 4927, 25 дол США, яка складається: 115 578,96 дол США – заборгованість за тілом кредиту, 277 443,96 дол США – заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1 087,80 дол США – заборгованість по комісії за користування кредитом, 650 816, 53 дол США – пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання (а.с.4-6).
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений строк (термін), відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Установлено, що банком заявлено позовну вимогу про повернення 26 927, 52 дол США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 13.07.2018 року по 29.04.2020 року, що за курсом НБУ від 29 квітня 2020 року еквівалентно 728 120, 14 грн. 
Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За умовами договору сторони погодили повернення кредиту відповідно до п. 1.3 договору до 11 грудня 2017 року та може бути змінений згідно п.п. 2.3.3, 2.4.1 договору, тобто дострокового повернення кредиту.
Відтак, у межах строку кредитування до 11 грудня 2017 позичальник мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 10 числа кожного місяця. 
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. 
В охоронних правовідносинах права та інтереси банка забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Зазначений висновок викладений в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 23 жовтня 2019 року у справі №723/304/16-ц ( провадження №14-360 цс 19).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи  наведене, висновки суду  першої інстанції  про стягнення з відповідачів  на користь позивачів процентів за користування грошимаза період 13.07.2018 року по 29.04.2020 року, тобто і після визначеного сторонами договору строку повернення позики - дня закінчення строку договору, не ґрунтуються на нормах матеріального права.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову та стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 26 927,52 (двадцять шість тисяч дев`ятсот двадцять сім дол.) США 52 центи за період 13.07.2018 року по 29.04.2020 року, суд першої інстанції не врахував вимог вищевказаного закону і не звернув уваги, що термін дії кредитного договору № 368К  від 03  грудня 2007 рокуукладеного між банком та ОСОБА_3 закінчився 11 грудня 2017 року та нарахування відсотків кредиту поза межами вказаного терміну не передбачено законом.
Згідно п.п.1,2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Виходячи з наведеного, рішення суду першої інстанції про задоволення позову АТ КБ «Приватбанк», не відповідає матеріалам справи, ухвалене з допущенням порушення норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову АТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позову до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення в солідарному порядку заборгованість по процентах за користування кредитом за кредитним договором №368К від 03.12.2007 в сумі 269 27,52 дол. США за період 13.07.2018 року по 29.04.2020 року.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , підлягає стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 8 191,35 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити. Заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 06 квітня 2021 року скасувати.
Ухвалити нове рішення.
Відмовити Акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» у задоволенні позову до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення в солідарному порядку заборгованість по процентах за користування кредитом за кредитним договором №368К від 03.12.2007 року в розмірі 26 927,52 дол. США за період 13.07.2018 року по 29.04.2020 року.
Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 8 191(вісім тисяч сто дев`яносто один),35 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст складено 06 жовтня 2021 року.

Судді:                                                        В.Д.Фединяк
                                                               І.В.Бойчук
                                                               В.А.Девляшевський