ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2021 року          м.Дніпро         Справа №  908/1228/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:  Іванова О.Г. (доповідач), 
суддів: Антоніка С.Г., Березкіної О.В.
при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.
представники сторін:
від позивача: Щасливий О.Р. адвокат, ордер серія АР  № 1031746  від 02.11.2021 р.;
від відповідача: Стребіж С.О. адвокат, посвідчення б/н  від 17.10.2008 р.;розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовсинтез" на рішення Господарського суду Запорізької області від 04.08.2021, ухвалене суддею Азізбекян Т.А. (м. Запоріжжя), повний текст якого підписаний 02.09.2021, у справі №908/1228/21 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркет Груп Бердянськ", м. Бердянськ, Запорізька область
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовсинтез", м. Бердянськ, Запорізька область
про стягнення безпідставно набутих коштів у сумі 299 995,20 грн., штрафних санкцій в сумі 1208,20 грн.
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркет Груп Бердянськ" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовсинтез" (далі - Відповідач) про стягнення безпідставно набутих коштів у сумі 299 995,20 грн., штрафних санкцій в сумі 1 208,20 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ТОВ "Маркет Груп Бердянськ" помилково перерахувало кошти Відповідачу в сумі 299 995,20 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 294 від 10.03.2021 з призначенням "за воск згідно рахунку № 15 від 03.03.2021 у т.ч. ПДВ 20% 49999,2 грн.", у зв`язку з чим 07.04.2021 позивач направив відповідачу лист з вимогою щодо повернення безпідставно набутих коштів, який отриманий останнім 09.04.2021, однак відповідач кошти не повернув, внаслідок чого ТОВ "Маркет Груп Бердянськ", на підставі ст. ст. 625, 1212 Цивільного кодексу України, звернувся з позовом до Господарського суду Запорізької області у даній справі. 

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 04.08.2021 у цій справі позовні вимоги задоволено частково. 
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовсинтез" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркет Груп Бердянськ" 299  995,20 грн. безпідставно набутих коштів, 443,83 грн. 3% річних та 4  506,59 грн. судового збору. 
В іншій частині позову відмовлено. 

Не погодившись із зазначеним рішенням суду у задоволеній частині вимог, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Азовсинтез", в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, нез`ясування обставин справи, невірну оцінку доказів у справі, просить рішення господарського суду  скасувати у задоволеній частині вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові.
Апеляційна скарга мотивована тим, що господарським судом не досліджувався взаємний зв`язок таких доказів як: рахунок на оплату № 15 від 03.03.2021, наданий відповідачем, та платіжне доручення № 294 від 10.03.2021, надане позивачем. Так, рахунок на оплату № 15 від 03.03.2021, який направлений ТОВ "Азовсинтез" до ТОВ "Маркет Груп Бердянськ", є пропозицією укласти договір постачання товару "Віск свічковий високо очищений модифікований марки 2" у кількості 8 300 кг загальною вартістю 249 996,00 грн. без урахування податку на додану вартість (299 995,20 грн.з ПДВ).
При цьому, як зазначає апелянт, платіжне доручення № 294 від 10.03.2021 на суму 299 995,20 грн., призначення платежу в якому повністю співпадає з отриманим від ТОВ "Азовсинтез" рахунком на оплату № 15 від 03.03.2021, свідчить про прийняття пропозиції ТОВ "Азовсинтез" на укладання договору постачання у спрощений спосіб в порядку ч. 1 ст. 181 ГПК України. 
Враховуючи зазначене, апелянт вважає, що всі обов`язкові умови договору поставки були узгоджені сторонами, що вбачається як зі змісту рахунку на оплату від № 15 від 03.03.2021 та платіжного доручення від № 294 10.03.2021, так і зі змісту конклюдентних дій, вчинених сторонами, у зв`язку з чим суд повинен був дослідити взаємний зв`язок вищенаведених доказів у сукупності та оцінити дані докази в цілому, оскільки сукупність наданих доказів свідчить про укладання між ТОВ "Азовсинтез" та ТОВ "Маркет Груп Бердянськ" договору поставки у спрощений спосіб.
Скаржник вважає, що всупереч наявним в матеріалах справи рахунку на оплату №15 від 03.03.2021, який підтверджує наявність оферти ТОВ "Азовсинтез" та платіжного доручення №294 від 10.03.2021, що підтверджує сплату ТОВ "Маркет Груп Бердянськ" грошових коштів за вказаною офертою, суд першої інстанції помилково не встановив обставину укладання договору поставки у спрощений спосіб, у зв`язку з чим, неповнота встановлення обставин мала наслідком безпідставне застосування ст. 1212 ЦК України та необґрунтоване стягнення з ТОВ "Азовсинтез" на користь ТОВ "Маркет Груп Бердянськ" сплачених останнім грошових коштів як безпідставно отриманих, з урахуванням виплат компенсаційного характеру.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркет Груп Бердянськ" у відзиві на апеляційну скаргу вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм процесуального права та при вірному застосуванні норм матеріального права, не погоджується з доводами апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін. Зазначає, що відповідачем в апеляційній скарзі не наведено жодної підстави для скасування оскаржуваного рішення, зміст апеляційної скарги фактично відтворює зміст відзиву ТОВ "Азовсинтез" на позовну заяву та зводиться лише до незгоди з рішенням суду першої інстанції, ґрунтуються саме на тих же доводах, на які відповідач посилався в суді першої інстанції як на підставу своїх заперечень проти позову, яким надана оцінка господарського суду в оскаржуваному рішенні.
За доводами позивача, наданого відповідачем рахунку недостатньо для визнання обставин укладення договору у спрощений спосіб, оскільки рахунок не є двосторонньою домовленістю сторін, у будь-якому разі, правочином є погоджена дія двох або більше сторін, а позивачем домовленість про поставку товару у наведеному відповідачем рахунку заперечується, оскільки ця продукція не використовується у його діяльності, про що представник позивача неодноразово наголошував у судових засіданнях; жодного документу, який би свідчив про досягнення домовленостей щодо поставки товару, сторонами не укладено.
Позивач посилається на те, що у господарських правовідносинах поставка товару здійснюється на підставі договору, в якому сторони встановлюють таку істотну для цього виду договорів умову як строк поставки, який може ними погоджуватись у формі графіку, у якому строк може визначатись днями, а перебіг строку починається з наступного дня після, зокрема, відповідної календарної дати, з якою пов`язано його початок, однак в даному випадку матеріали справи не містять підтвердження досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов, типових для такого роду договорів поставки – строків та умов поставки, графіку поставки, тощо, якості товару, терміну придатності товару для використання та товаросупровідної документації, гарантійних умов, тощо, порядку прийняття товару, тощо. У цьому зв`язку, стверджувати про існування між сторонами двосторонньої домовленості, тобто договору, неможливо, а тому суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права до вирішення спірних правовідносин.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2021, справу №908/1228/21 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Антонік С.Г., Березкіна О.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.10.2021 (колегія суддів у складі: головуючий, доповідач Іванов О.Г., судді – Антонік С.Г., Березкіна О.В.)  відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовсинтез" на рішення Господарського суду Запорізької області від 04.08.2021 у справі №908/1228/21; розгляд справи № 908/1228/21 призначено в судовому засіданні на 15.11.2021.
В судовому засіданні 15.11.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 5   статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ч. 1   ст. 74 Господарського процесуального кодексу України   кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
Товариством з обмеженою відповідальністю "Азовсинтез" направлено на адресу ТОВ "Маркет Груп Бердянськ" рахунок на оплату № 15 від 03.03.2021, відповідно до якого ТОВ "Азовсинтез" пропонувало Позивачу оплатити поставку наступного товару "Віск свічковий високо очищений модифікований марки 2" у кількості 8 300 кг загальною вартістю 249 996,00 грн. без урахування податку на додану вартість (299 995,20 грн.з ПДВ) (а.с. 40).
Згідно платіжного доручення № 294 від 10.03.2021 Позивач перерахував Відповідачу грошові кошти в сумі 299 995,20 грн. В призначенні платежу значиться: "за воск згідно рахунку № 15 від 03.03.2021 у т.ч. ПДВ 20% 49999,2 грн.".
07.04.2021 ТОВ "Маркет Груп Бердянськ" направило ТОВ "Азовсинтез" лист, в якому повідомило, що ТОВ "Маркет Груп Бердянськ" було помилково перераховано грошові кошти ТОВ "Азовсинтез"  в сумі  299 995,20 грн. згідно платіжного доручення № 294 від 10.03.2021 з призначенням платежу "за воск згідно рахунку № 15 від 03.03.2021 у т.ч. ПДВ 20% 49999,2 грн. ", у зв`язку з чим ТОВ "Маркет Груп Бердянськ" просило перерахувати ТОВ "Азовсинтез" на розрахунковий рахунок ТОВ "Маркет Груп Бердянськ" безпідставно набуті кошти впродовж 3 (трьох) днів, посилаючись на ст. 1212 ЦК України. 
09.04.2021 вищевказаний лист отримано ТОВ "Азовсинтез", що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту АТ "Укрпошта", однак відповідач грошові кошти не перерахував на рахунок ТОВ "Маркет Груп Бердянськ".
Посилаючись на неповернення грошових коштів, Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркет Груп Бердянськ" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовсинтез" про стягнення безпідставно набутих коштів у сумі 299 995,20 грн., штрафних санкцій в сумі 1208,20 грн.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, господарський суд виходив з того, що позивачем доведено, що відповідач без достатньої правової підстави набув грошові кошти, які зобов`язаний був повернути на вимогу ТОВ "Маркет Груп Бердянськ" впродовж 3 (трьох) днів на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України, та враховуючи те, що відповідач не спростував доводів позивача та висновків суду, не надав належних доказів того, що між сторонами склалися господарські відносини, у розумінні ст. 202 ЦК України, що породили взаємні обов`язки, аналогічні зобов`язанням за договором поставки та доказів перерахування заявленої до стягнення суми.
В даному випадку наданого Відповідачем рахунку недостатньо для визнання обставин укладення договору у спрощений спосіб, оскільки рахунок не є двосторонньою домовленістю сторін. У будь-якому разі, правочином є погоджена дія двох або більше сторін, а Позивачем домовленість про поставку товару у наведеному Відповідачем рахунку заперечується, оскільки ця продукція (віск) не використовується у його діяльності, про що представник позивача неодноразово наголошував у судових засіданнях.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 1208,20 грн. за період з 10.03.2021 по 27.04.2021, заявлених позивачем у зв`язку з простроченням відповідачем грошового зобов`язання, суд першої інстанції, здійснивши перерахунок розрахунку 3% річних (з урахуванням направлення позивачем вимоги відповідачу та виникнення зобов`язання з повернення коштів), за результатами якого судом встановлено, що задоволенню підлягають вимоги про стягнення  3% річних за період з 10.04.2021 по 27.04.2021 в сумі 443,83 грн., в іншій частині вимог 3% річних суд відмовив. 

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.
Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Зазначена стаття повністю кореспондується зі ст.174 Господарського кодексу України. 
Статтями  202,  203, 205 ЦК України   унормовано, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. 
За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.  Правочини на виконання договору, укладеного в письмовій формі, можуть за домовленістю сторін вчинятися усно, якщо це не суперечить договору або закону.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України).
Статтею 639 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України  договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
За приписами ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Згідно зі ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Статтею 642 ЦК України регламентовано, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.  Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Згідно  ст. 628 ЦК України  зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Згідно з п. 1 ст. 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду.
У постанові Верховного Суду від 17.12.2018 по справі №912/1883/17 наведена наступна правова позиція:
"32. Суд зазначає, що загальний порядок укладення договорів врегульований положеннями, зокрема, статей 205, 207, 638-642 Цивільного кодексу України та статті 181 Господарського кодексу України.
33. З аналізу зазначених норм убачається, що за загальним правилом договір є укладеним у випадку повного і безумовного прийняття (акцепту) однією стороною пропозиції іншої сторони про укладення договору (оферти). При цьому укладання господарських договорів допускається у спрощений спосіб шляхом обміну листами, прийняття до виконання замовлень тощо. Зокрема, прийняттям пропозиції відповідно до частини 2 статті 642 Цивільного кодексу України є вчинення особою, яка одержала оферту, відповідних конклюдентних дій (надання послуг, сплата коштів тощо). Зазначена правова норма не містить вичерпного переліку можливих конклюдентних дій."

Рахунок на оплату № 15 від 03.03.2021, який направлений ТОВ "Азовсинтез" до ТОВ "Маркет Груп Бердянськ", є пропозицією укласти договір постачання товару "Віск свічковий високо очищений модифікований марки 2" у кількості 8 300 кг загальною вартістю 249 996,00 грн. без урахування податку на додану вартість (299 995,20 грн.з ПДВ).
Цей рахунок на оплату містить назву документа, дату складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, прізвище, ім`я, по-батькові та особистий підпис уповноваженої особи – директора ТОВ "Азовсинтез". 
ТОВ "Маркет Груп Бердянськ" не відхилило та не заперечило обставину отримання від ТОВ "Азовсинтез" вказаного рахунку. 
Платіжне доручення № 294 від 10.03.2021 на суму 299 995,20 грн., призначення платежу в якому повністю співпадає з отриманим від ТОВ "Азовсинтез" рахунком на оплату № 15 від 03.03.2021, свідчить про прийняття пропозиції ТОВ "Азовсинтез" на укладання договору постачання у спрощений спосіб в порядку ч. 1 ст. 181 ГПК України.
Це платіжне доручення містить пряме посилання на найменування товару, документ, де відображено зміст та обсяг господарської операції із зазначенням одиниці виміру господарської операції та вартості товару, адресат отримання грошових коштів – суб`єкт господарювання, що направив пропозицію укласти договір – ТОВ "Азовсинтез".
Оплата товару – є конклюдентною дією, спрямованою на виникнення між ТОВ "Маркет Груп Бердянськ" та ТОВ "Азовсинтез" договірних правовідносин за договором поставки.
Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з доводами заявника апеляційної скарги про те, що всі обов`язкові умови договору поставки були узгоджені сторонами, що вбачається як зі змісту рахунку на оплату № 15 від 03.03.2021 та платіжного доручення від №294 від 10.03.2021, так і зі змісту конклюдентних дій, вчинених сторонами, у зв`язку з чим суд повинен був дослідити взаємний зв`язок вищенаведених доказів у сукупності та оцінити дані докази в цілому, оскільки сукупність наданих доказів свідчить про укладання між ТОВ "Азовсинтез" та ТОВ "Маркет Груп Бердянськ" договору поставки у спрощений спосіб.

Отже, рахунок на оплату № 15 від 03.03.2021, який підтверджує наявність оферти ТОВ "Азовсинтез", та платіжне доручення № 294 від 10.03.2021, що підтверджує сплату ТОВ "Маркет Груп Бердянськ" грошових коштів за вказаною офертою, свідчить про акцепт оферти та укладання договору поставки у спрощений спосіб в порядку ч. 1 ст. 181 ГК України та ч. 2 ст. 642 ЦК України.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і  сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.
Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі даного договору, є господарськими зобов`язаннями і згідно з приписами статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Проаналізувавши долучені до позовної заяви докази, колегія суддів констатує відсутність погодження між сторонами строку виконання зобов`язання. Згідно  ст. 663 ЦК України  продавець зобов`язаний передати товар покупцеві  у строк, встановлений договором  купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень  статті 530 цього Кодексу (частина 2).
Стаття 693 ЦК України  передбачає, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар  у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Статтею 530 Цивільного кодексу України регламентовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів зазначає, що зміст правочину сторін не дає змоги визначити строк виконання продавцем зобов`язання передати товар, тому позивач міг у будь-який час, в порядку  ст. 530 ЦК України, вимагати від відповідача виконання обов`язку передачі товару, шляхом пред`явлення вимоги і такий обов`язок мав бути виконаний відповідачем у  семиденний строк від дня пред`явлення вимоги.
Таким чином, правомірним є застосування положень статті 530 Цивільного кодексу України.
В той же час, доказів звернення Позивача до Відповідача з вимогою поставити оплачений ним товар, Позивачем суду не надано. 
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що обов`язок з поставки товару не настав та порушення строків поставки відсутнє, а вимога про повернення суми передплати, за відсутності факту порушення продавцем зобов`язання з передачі товару у встановлений строк, є передчасною.

Позивачем правовою підставою позову обрано положення статті 1212 Цивільного кодексу України.
В той же час, останнім не доведено безпідставне збагачення Відповідача.
Крім того, Позивачем не доведено наявність правових підстав для повернення Відповідачем Позивачу грошових коштів у сумі 299 995,20 грн. на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України, з огляду на наступне.
Так, загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України.
Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.
Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
За змістом частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 11, частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною 1 статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Системний аналіз положень частини 1, пункту 1 частини 2 статті 11, частини 1 статті 177, частини 1 статті 202, частин 1 та 2 статті 205, частини 1 статті 207, частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).
Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України.
Загальна умова частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 Цивільного кодексу України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави ( підстави, за яких виникло це зобов`язання ). 
Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.
Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана  недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Здійснюючи юридичний аналіз фактичних обставин справи, господарський суд безпідставно погодився із неправильно визначеною Позивачем правовою підставою позову.

Таким чином, на момент звернення із позовною заявою між ТОВ "Азовсинтез" та ТОВ "Маркет Груп Бердянськ" існували договірні відносини за договором поставки, відповідно до якого поставка товару має відбутися у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги в порядку ст. 530 ЦК України.
Отже, отримані за договором поставки грошові кошти у сумі 299 995,20 грн. не можуть бути стягнуті в порядку ст. 1212 ЦК України як безпідставно отримані.
Всупереч наявним в матеріалах справи рахунку на оплату №15 від 03.03.2021, який підтверджує наявність оферти ТОВ "Азовсинтез", та платіжного доручення №294 від 10.03.2021, що підтверджує сплату ТОВ "Маркет Груп Бердянськ" грошових коштів за вказаною офертою, суд першої інстанції помилково не встановив обставину укладання договору поставки у спрощений спосіб, у зв`язку з чим, неповнота встановлення обставин мала наслідком безпідставне застосування ст. 1212 ЦК України та необґрунтоване стягнення з ТОВ "Азовсинтез" на користь ТОВ "Маркет Груп Бердянськ" сплачених останнім грошових коштів як безпідставно отриманих, з урахуванням виплат компенсаційного характеру.

Місцевим господарським судом було встановлено, що продукція, зазначена у рахунку на оплату № 15 від 03.03.2021 не використовується в діяльності ТОВ "Маркет Груп Бердянськ" і дана обставина була наведена як мотив відхилення такого доводу відповідача, як досягнення домовленості про поставку товару.
Такий висновок господарського суду не відповідає нормам матеріального права, оскільки факт використання замовленої продукції у безпосередній діяльності Позивача не має жодного значення для правильного вирішення питання щодо укладеності чи неукладеності договору поставки.
Жоден нормативно-правовий акт не передбачає обов`язку або права укладання договорів купівлі-продажу (поставки тощо) лише щодо товарів (продукції), яка безпосередньо використовується суб`єктами господарювання у власній економічній діяльності.
Більш того Позивачем у жодній заяві по суті серед підстав позову не було зазначено про таку обставину, як невикористання такого виду продукції у своїй діяльності. 

В оскаржуваному рішенні господарським судом зроблено посилання на правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 28.03.2018 у справі №910/32579/15, від 22.05.2018 у справі №923/712/17, від 21.01.2019 у справі №925/2028/15, від 02.07.2019 у справі №918/537/18, від 29.08.2019 у справі №905/2245/17, від 26.02.2020 у справі №915/400/18, від 29.04.2020 у справі №915/641/19.
В той же час, колегія суддів зазначає, що правові висновки Верховного Суду у вищезазначених справах не мають відношення до справи № 908/1228/21, оскільки стосуються правової природи рахунку на оплату товару в контексті моменту виникнення зобов`язання оплатити товар відповідно до ст. 692 ЦК України. 
Спір та предмет позову у справі № 908/1228/21 не стосується виконання зобов`язань з оплати за договором поставки, оскільки товар за договором є оплаченим в повному обсязі. 
Наведена в оскаржуваному судовому рішенні правова позиція була позбавлена контексту, оскільки процитована частково та не стосується моменту досягнення домовленості про укладання договору поставки у спрощений спосіб, оскільки відноситься лише до тлумачення норм ст. 692 ЦК України (оплата товару), ст. 212 ЦК України (відкладальна умова) та ст. 613 ЦК України (прострочення кредитора) в контексті звільнення від обов`язку оплати товару у зв`язку з неотриманням рахунку на оплату. 
Верховний Суд зазначив, що оплата товару здійснюється за фактом його поставки та не залежить від моменту отримання рахунку на оплату, в якому містяться платіжні реквізити постачальника. 
Враховуючи викладене, мотивування оскаржуваного судового рішення наведеними у ньому висновками Верховного Суду щодо застосування норм права, свідчить про порушення ч. 4 ст. 236 ГПК України.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що пред`явлений ТОВ "Маркет Груп Бердянськ" до ТОВ "Азовсинтез" позов про стягнення отриманих за укладеним договором поставки грошових коштів з посиланням на безпідставність набуття та утримання цих коштів ТОВ "Азовсинтез" є необґрунтованим та безпідставним, рішення Господарського суду Запорізької області від 04.08.2021 по справі № 908/1228/21 – незаконним та необґрунтованим.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин приписи статті 1212 ЦК України щодо наслідків набуття майна без достатньої правової підстави, оскільки між сторонами фактично укладено договір поставки у спрощений спосіб, умови якого виконано сторонами.
Враховуючи те, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача 299  995,20 грн., відповідно, вимога про стягнення з відповідача 3 % річних за період з 10.03.2021 по 27.04.2021 в сумі 1208,20 грн., яка є фактично похідною вимогою, також не підлягає задоволенню.

Відповідно до п.п. 1, 3, 4 до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого   господарського суду є не з`ясування обставин, що мають значення справи, невідповідність висновків, що викладені у рішенні, фактичним обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
За наведених вище обставин, які були встановлені у ході апеляційного провадження у даній справі, колегія суддів апеляційного господарського суду, проаналізувавши застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, доходить висновку, що доводи апеляційної скарги про нез`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права знайшли своє підтвердження.
Враховуючи вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення господарського суду підлягає скасуванню. Слід прийняти нове рішення у справі, яким в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “Маркет Груп Бердянськ” слід відмовити повністю.
Зважаючи на задоволення апеляційної скарги та відмову у позові, судові витрати, понесені у зв`язку із подачею позову та апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на позивача.
Керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 282-284 ГПК України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовсинтез" на рішення Господарського суду Запорізької області від 04.08.2021 у справі №908/1228/21 – задовольнити.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 04.08.2021 у справі №908/1228/21 – скасувати.
Прийняти нове рішення.
В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркет Груп Бердянськ" – відмовити повністю. 
Судові витрати за подання позовної заяви покласти на позивача – Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркет Груп Бердянськ".
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркет Груп Бердянськ" (вул. Волі, буд. 67, м. Бердянськ, Запорізька область, 71100, код ЄДРПОУ 30000429) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовсинтез" (вул. Консульська, буд. 75Д, м. Бердянськ, Запорізька область, 71118, код ЄДРПОУ 24511314) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 6  759,89 грн.
Вдачу наказу доручити Господарському суду Запорізької області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повна постанова складена та підписана 25.11.2021. 
         
Головуючий суддя                                                                                          О.Г. Іванов

Суддя                                                                                                              С.Г. Антонік

Суддя                                                                                                                      О.В. Березкіна