УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 677/805/20
Провадження № 22-ц/4820/1719/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 листопада 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В., 
секретар судового засідання Гриньова А. М.,
з участю представника позивача Галюка В. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 677/805/20 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Хмельницької обласної дирекції на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 20 вересня 2021 року (суддя Кускова Т. В., відомості про дату складення повного судового рішення відсутні) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Хмельницької обласної дирекції до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Красилівської міської ради Хмельницької області, про виселення з житлового приміщення.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :
У червні 2020 року ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Хмельницької обласної дирекції (далі - Банк), звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначало, що 08 серпня 2008 року між Банком і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 3-2008/81/22пвм, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 65000 доларів США зі сплатою 13,8% річних за користування кредитними коштами. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 08 серпня 2008 року з ОСОБА_5 був укладений договір іпотеки, предметом якого є чотирикімнатна квартира АДРЕСА_1 . Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2010 року з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стягнуто у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 69006,10 доларів США та 11991,96 грн. В рахунок погашення заборгованості за договором звернуто стягнення на предмет іпотеки. Проте при виконанні судового рішення стало відомо про реєстрацію у квартирі місця проживання ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та неповнолітніх ОСОБА_7 і ОСОБА_4 . Згоду на їх реєстрацію Банк не надавав. 16 грудня 2019 року відповідачам надсилалися письмові вимоги про добровільне виселення та зняття з реєстрації. 
Тому позивач з посиланням на статтю 109 ЖК України і статтю 40 Закону України «Про іпотеку» просив виселити ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та неповнолітніх ОСОБА_7 і ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 .
Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 20 вересня 2021 року у позові відмовлено.
ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Хмельницької обласної дирекції, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на незаконність судового рішення. Вважає помилковим висновок суду щодо необхідності одночасного надання іншого постійного жилого приміщення особам, що підлягають виселенню. При правильному трактуванні частини 2 статті 109 ЖК Української РСР надання іншого житла відповідачам не вимагається, оскільки квартира передана в іпотеку ОСОБА_5 , яка не є позичальником за кредитним договором від 08 серпня 2008 року.
У засіданні апеляційного суду представник позивача апеляційну скаргу підтримав. Інші учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно установив, що 08 серпня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» (тепер ПАТ АБ «Укргазбанк») і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 3-2008/81/22пвм, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 65000 доларів США. 
З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 08 серпня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» і ОСОБА_5 був укладений договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_2 про АДРЕСА_3 загальною площею 126 кв. м, житловою площею 71,3 кв. м. 
Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2009 року у справі № 2-804/09 задоволено позов ПАТ АБ «Укргазбанк». Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 69006,10 доларів США та 11991 грн. В рахунок погашення цієї заборгованості за договором звернуто стягнення на предмет застави – належну ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 . 
Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 13 від 02 вересня 2019 року у квартирі АДРЕСА_4 , належній ОСОБА_5 , зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 . 
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи. 
Суд, відмовляючи у позові, виходив з того, що іпотечне майно придбано не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою, а тому виселення відповідачів без надання іншого жилого приміщення неможливе.
Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.
Відповідно до частини 1 статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частини 1 і 4 статті 33 Закону).
Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку жилий будинок чи жиле приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.
Таким законом, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин, є стаття 109 ЖК Української РСР.
Частиною 1 статті 109 ЖК Української РСР передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.
На підставі частини 2 статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.
Отже, у частині 2 статті 109 ЖК Української РСР установлене загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.
Зазначені висновки висловлені Верховним Судом України при розгляді вказаної категорії справ, зокрема, у постановах від 22 червня 2016 року у справі № 6-197цс16, від 21 грудня 2016 року у справі № 6-1731цс16.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року за результатом розгляду справи № 753/12729/15-ц не знайшла підстав для відступу від зазначених висновків.
Отже, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що при виселенні у судовому порядку з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла, відсутність постійного житлового приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови у позові про виселення.
У зв`язку з наведеним апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для задоволення позову.
Безпідставним є посилання в апеляційній скарзі на неправильність трактування судом частини 2 статті 109 ЖК Української РСР.
Зазначеною нормою права передбачено загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Виселення громадян без надання іншого жилого приміщення допускається як виняток при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.
Та обставина, що квартиру в іпотеку Банку передала ОСОБА_5 , яка не є позичальником за кредитним договором від 08 серпня 2008 року, немає вирішального значення.
З огляду на викладене рішення суду першої інстанції ухвалене відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» залишити без задоволення. 
 
Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 20 вересня 2021 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Повне судове рішення складено 25 листопада 2021 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай 

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта