ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2021 року                              м.Дніпро                            Справа №  904/4966/20
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Чус О.В.,  
судді:  Кощеєв І.М., Орєшкіна Е.В.,
секретар судового засідання Григоренко А.А.

Представники сторін:
від позивача-1: Перекорінський І. С., довіреність №,  головний спеціаліст відділу забезпечення представництва;
від прокуратури: Буршаєвський К. Л., посвідчення № 058572  від 14.12.2020 р.,  заступник начальника відділу;
вільний слухач: ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_1 ,  виданий 18.04.2001 року Межівським РВ УМВС України В Дніпропетровській області;
представники інших сторін у судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_2 на рішення  господарського суду Дніпропетровської  області від 28.04.2021,  суддя Бєлік В.Г.,  у справі  №904/4966/20 

за позовом Павлоградської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі
Позивач-1: Дніпропетровської обласної  державної адміністрації, м. Дніпро
Позивач-2: Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської, смт Петропавлівка, Дніпропетровська область
Позивач-3: Українська сільська рада Петропавлівського району Дніпропетровської області, с. Українське, Петропавлівський район,дніпропетровська область
до ОСОБА_2 , с. Васюківка, Петропавлівський район, Дніпропетровська область
про  розірвання договору оренди, зобов`язання повернути земельну ділянку та стягнення 48770 грн. 43 коп.
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та рішення суду.
Павлоградська місцева прокуратура звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної          державної адміністрації (позивач-1), Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської (позивач-2), Українська сільська рада Петропавлівського району Дніпропетровської області (позивач-3) та просить:
- Стягнути з ОСОБА_2 на користь місцевого бюджету Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області заборгованість зі сплати орендної плати в сумі 48770,43 грн.
- Розірвати договір оренди землі від 17.09.2007 року, укладений між Петропавлівською районною державною адміністрацією та ОСОБА_2 , який зареєстровано у Дніпропетровській регіональній філії №24 Центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.04.2009 за №040912900915.
- Зобов`язати ОСОБА_2 повернути земельну ділянку загальною площею 19,7437 га, яка знаходиться на території Української селищної ради Петропавлівського району за межами населеного пункту (кадастровий номер: 1223886000:04:001:1012), у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду, шляхом підписання акту приймання-передачі землі Дніпропетровській обласній державній адміністрації.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2020 року у справі № 904/4966/20 закрито провадження у справі.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 03.12.2020 року ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2020 року у справі № 904/4966/20 скасовано, справу передано на розгляд Господарського суду Дніпропетровської області.
Прокурор обґрунтовує позовні вимоги неналежним виконанням умов договору укладеного між Петропавлівською районною державною адміністрацією та фізичною особою ОСОБА_2 оренди землі, що зареєстровано у Дніпропетровській регіональній філії №24 Центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.04.2009 за №040912900915.
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2021 позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь місцевого бюджету Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (52720, Дніпропетровська область, Петропавлівський район, с. Українське, вул. Гагаріна, буд. 1; код ЄДРПОУ 04339126) заборгованість зі сплати орендної плати в сумі 48770,43 грн.
Розірвано договір оренди землі від 17.09.2007 року, укладений між Петропавлівською районною державною адміністрацією (52700, Дніпропетровська область, смт. Петропавлівка, вул. Героїв України, буд. 62, код ЄДРПОУ 04052347) та ОСОБА_2 , який зареєстровано у Дніпропетровській регіональній філії №24 Центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.04.2009 за №040912900915.
Зобов`язано ОСОБА_2 повернути земельну ділянку загальною площею 19,7437 га, яка знаходиться на території Української селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (52720, Дніпропетровська область, Петропавлівський район, с. Українське, вул. Гагаріна, буд. 1; код ЄДРПОУ 04339126) за межами населеного пункту, кадастровий номер: 1223886000:04:001:1012, у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду, шляхом підписання акту приймання-передачі землі Дніпропетровській обласній державній адміністрації (49004, м. Дніпро, вул. О.Поля, буд. 1; код ЄДРПОУ 00022467).
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь прокуратури Дніпропетровської області (49044, м. Дніпро, пр-т Дмитра Яворницького, буд. 38; код ЄДРПОУ 02909938) витрати зі сплати судового збору у розмірі 6 306,00 грн.
Рішення мотивовано тим, що вимоги Прокурора про стягнення боргу з орендної плати, розірвання Договору та повернення земельної ділянки є встановлені  матеріалами справи.
Доводи та вимоги апеляційної скарги.
Не погодившись із зазначеним рішенням, ОСОБА_2 звернувся до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2021 у справі №904/4966/20 скасувати та ухвалити нове          рішення, яким у позовних вимогах відмовити в повному обсязі.
У апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає про відсутність підстав для представництва інтересів держави в суті саме прокурором.
Також Відповідач наголошує на безпідставності позовної вимоги щодо розірвання договір оренди землі від 17.09.2007 року, укладеного між Петропавлівською районною державною адміністрацією та ОСОБА_2 , у зв`язку із відсутністю спору між сторонами з цього проводу.
Крім того, Відповідач акцентує увагу на невідповідності суми заборгованості, зазначеній у позові, фактичній сумі заборгованості.
До того ж, Відповідач посилається на відсутність підстав для відкриття провадження, як порушення норм процесуального права.
Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі. 
Прокурором  надано відзив на апеляційну скаргу Відповідача в якому зазначено, що судом першої інстанції належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а відтак передбачені законом підстави для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України відсутні. У зв`язку із чим, апеляційна скарга є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Ухвалою центрального апеляційного господарського суду від 07.07.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2021 у справі №904/4966/20  залишено без руху, надано апелянту строк 10 днів, з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме, для надання доказів надіслання копії апеляційної скарги та доданих до неї документів позивачам та сплати судового збору в розмірі 9459 грн. 00 коп.
На виконання ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 07.07.2021 у справі №904/4966/20 апелянтом до матеріалів справи надано належні докази сплати судового збору у сумі 9459,00 грн та докази надіслання копії апеляційної скарги та доданих до неї документів позивачам.          
Обставини, які обумовили залишення апеляційної скарги без руху усунено.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.08.2021 призначено справу до розгляду на 30.09.2021 на     11 годин 30 хвилин.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.09.2021 розгляд апеляційної скарги відкладено в судове засідання на 04.11.2021р. о 10:40 год.
У судовому засіданні 04.11.2021р. оголошено вступну та резолютивну частини  постанови.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
17.09.2007 Петропавлівською районною державною адміністрацією (далі - орендодавець, позивач-2), на підставі розпорядження голови Петропавлівської РДА №186-р-07 від 29.03.2007, укладено договір оренди землі (далі - договір) з фізичною особою ОСОБА_2 (далі - орендар, відповідач), який зареєстровано у Дніпропетровській регіональній філії №24 Центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.04.2009 за №040912900915, за умовами якого орендодавець надає орендареві в користування земельну площею 19,7437 га, в тому числі: водне дзеркало - 10,0916 га, прибрежна захисна смуга -9,6527 га для рибогосподарських потреб.
Відповідно до п.п. 1,2,5 договору оренди орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 19,7437 га із земель запасу покритих поверхневими водами (ставками) Української сільської ради Петропавлівського району для рибогосподарських потреб. Кадастровий номер 1223886000:04:001:1012 вказаній земельній ділянці присвоєно під час розроблення проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки Відповідачу в оренду. Строк дії Договору оренди - 25 років.
Пунктом 4 договору оренди передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, у розмірі 601,11 грн., з розрахунку під водним об`єктом 50 грн. за 1 га, щоквартально до 15 числа наступного місяця, прибережної захисної смуги - 10 грн. за 1 га, щороку на рахунок Української сільської ради.
Пунктом 7.1. договору оренди встановлено, що після припинення дії договору, орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.
Так, відповідно до п.10.3. договору оренди дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, а також з інших підстав, визначених законом.
Згідно листа вих № 988/0/349-16 від 26.08.2020 голови Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області до першого заступника керівника Павлоградської місцевої прокуратури, повідомлено останнього, що 20 липня 2020 надійшла заява від громадянина ОСОБА_2 щодо укладення угоди про дострокове розірвання договору оренди землі від 11.09.2007 року на земельну ділянку (ставок) площею 19,7437 га розташовану на території Української сільської ради (т.1 - а.с. 25).
Органом уповноваженим державою здійснювати функції у спірних правовідносинах є Дніпропетровська обласна державна адміністрація, оскільки на теперішній час саме до повноважень зазначеного органу віднесено розпорядження земля водного фонду для рибогосподарських потреб, Петропавлівська районна державна адміністрація, так як вона є стороною договору оренди земельної ділянки. А також Українська сільської ради Петропавлівського району, так як кошти від оренди земельних ділянок та водних об`єктів, надходять і зараховуються виключно до місцевих бюджетів за місцем знаходження земельної ділянки. Однак, останні неналежним чином здійснюють свої повноваження визначені Законом, що є підставою для звернення прокурора з цим позовом.
Відповідно до розпорядження голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації №Р-597/0/3-14 від 20.10.2014 року голів райдержадміністрацій Дніпропетровської області зобов`язано створити на місцях районні комісії з питань організації надання у користування на умовах оренди водних об`єктів, розташованих на землях державної власності та забезпечити посилений контроль за виконанням умов діючих договорів оренди, враховуючи, що недопуск орендарями громадян до загального водокористування водними об`єктами, наданими в користування на умовах оренди, чи їх нецільове використання є підставою для розірвання договору у встановленому законодавством порядку. Таким чином, Дніпропетровська обласна державна адміністрація делегувала свої повноваження щодо контролю за виконанням умов договорів оренди водних об`єктів районним державним адміністраціям, у тому числі Петропалівський РДА.
Разом з тим, відповідно до листа Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 26.08.2020 року № 988/0/349-16 на запит Павлоградської місцевої прокуратури щодо вжитих Петропавлівською РДА заходів у зв`язку із невиконанням гр. ОСОБА_2 умов договору, в частині своєчасного внесення орендної плати, жодних дій Петропавлівською райдержадміністрацією вчинено не було, що свідчить про її бездіяльність та призводить до неможливості розпорядження переданою в оренду земельною ділянкою, через наявність діючого договору оренди та до втрат бюджету.
26.08.2020. виконавчий комітет Української сільської ради звернувся до Павлоградської місцевої прокуратури з листом вих № 1198-08 щодо здійснення заходів цивільно-правового характеру щодо стягнення з громадянина ОСОБА_2 заборгованості із сплати орендної плати за користування земельною ділянкою.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до положень статей 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 наголошує на відсутності підстав для представництва інтересів держави в суті саме прокурором. Разом з тим, колегія суддів зазначає про те, що згідно зі статтею 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Частиною 3 ст. 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Згідно з ч. 3, 4 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
У рішенні від 08.04.1999 №3-рп/99 Конституційний Суд України вказав, що прокурор або його заступник, реалізуючи визначені Конституцією України та законами України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави. Ці дії включають подання прокурором до господарського суду позовної заяви, його участь у розгляді справи за позовною заявою, а також участь у розгляді судом будь-якої іншої справи за ініціативою прокурора чи за визначенням суду, якщо це необхідно для захисту інтересів держави.
Також Конституційний Суд України визначив, що поняття «інтереси держави» є оціночним, тому прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає в чому відбулось чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати функції у спірних правовідносинах.
Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах», означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження процесуальної дії (відповідні функції).
Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.
Проте, з метою захисту інтересів держави прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежним чином.
Наведену правову позицію викладено в ухвалах Верховного суду від 13.06.2018 у справі № 687/379/17, від 07.05.2018 у справі № 910/18283/17 від 10.07.2018 у справі № 812/1689/16.
Із наведених положень чинного законодавства вбачається, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган, до компетенції якого віднесено такі повноваження. У контексті даних правовідносин таким органом є Державна служба України з безпеки на транспорті. При цьому, відповідно до п.п. 5.6 постанови від 16.04.2019 у справі №910/3486/18 Верховним Судом встановлено, що прокурор не повинен встановлювати причини невиконання уповноваженими державою органами відповідних функцій у спірних відносинах.
Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 905/803/18, «нездійснення захисту» має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. «Здійснення захисту неналежним чином» має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямований на захист інтересів держави, але яка є неналежною. «Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Відповідно до ч.І ст. 14 Конституції України земля є національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Згідно з ч.3 ст. 122 Земельного кодексу України ( в реакції, що діяла на момент прийняття розпорядження та укладення договору оренди землі) передбачено, що районні державні адміністрації на їх території надають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: сільськогосподарського використання; ведення водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті; будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі), крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті.
Відповідно до чинних положень ст. 119 Конституції України, ст.21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», ст.ст. 17, 116, 122 Земельного кодексу України Дніпропетровська обласна державна адміністрація є тим органом, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах та вживати своєчасні та ефективні заходи щодо захисту та відновлення її інтересів. Оскільки, обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків передачі земель для ведення водного господарства, будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), індивідуального дачного будівництва (ч.3 ст. 122 ЗК України), а також земель сільськогосподарського призначення(ч.4 ст. 122 ЗК України) та особливо цінних земель (ч. 7 ст. 122 ЗК України), у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.
Таким чином, органом уповноваженим державою здійснювати функції у спірних правовідносинах є Дніпропетровська обласна державна адміністрація, оскільки на теперішній час саме до повноважень зазначеного органу віднесено розпорядження земля водного фонду для рибогосподарських потреб, Петропавлівська районна державна адміністрація, так як вона є стороною договору оренди земельної ділянки. А також Українська сільської ради Петропавлівського району, так як кошти від оренди земельних ділянок та водних об`єктів, надходять і зараховуються виключно до місцевих бюджетів за місцем знаходження земельної ділянки. Однак, останні неналежним чином здійснюють свої повноваження визначені Законом, що є підставою для звернення прокурора з цим позовом.
Відповідно до розпорядження голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації №Р-597/0/3-14 від 20.10.2014 року голів райдержадміністрацій Дніпропетровської області зобов`язано створити на місцях районні комісії з питань організації надання у користування на умовах оренди водних об`єктів, розташованих на землях державної власності та забезпечити посилений контроль за виконанням умов діючих договорів оренди, враховуючи, що недопуск орендарями громадян до загального водокористування водними об`єктами, наданими в користування на умовах оренди, чи їх нецільове використання є підставою для розірвання договору у встановленому законодавством порядку. Таким чином, Дніпропетровська обласна державна адміністрація делегувала свої повноваження щодо контролю за виконанням умов договорів оренди водних об`єктів районним державним адміністраціям, у тому числі Петропалівський РДА.
Разом з тим, відповідно до листа Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 26.08.2020 р. №988/0/349-16 на запит Павлоградської місцевої прокуратури щодо вжитих Петропавлівською РДА заходів у зв`язку із невиконанням гр. ОСОБА_2 умов договору, в частині своєчасного внесення орендної плати, жодних дій Петропавлівською райдержадміністрацією вчинено не було, що свідчить про її бездіяльність та призводить до неможливості розпорядження переданою в оренду земельною ділянкою, через наявність діючого договору оренди та до втрат бюджету, (оригінал документа у розпорядженні Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області).
Окрім того, відповідно до листа Української сільської ради Петропавлівського району від 26.08.2020 р. №1198-08 на запит Павлоградської місцевої прокуратури щодо вжитих заходів у зв`язку із наявною заборгованістю з орендної плати з боку гр. ОСОБА_2 , жодних дій по її відшкодуванню Українською сільською радою Петропавлівського району вчинено не було, що свідчить про її бездіяльність та призводить до втрат місцевого бюджету (оригінал документа у розпорядженні Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області).
Порушення інтересів держави у даному випадку полягає у неможливості розпорядження переданою в оренду земельною ділянкою, через наявність діючого договору оренди та ненадходженні до бюджету коштів за оренду земельної ділянки.
Відтак, колегія суддів констатує, що  прокурором повністю дотримано вимоги статті 53 ГПК України, статті 23 Закону України Про прокуратуру під час звернення до суду з позовом.
Матеріалами справи встановлено, що Відповідач наголошує на безпідставності позовної вимоги щодо розірвання договір оренди землі від 17.09.2007 року, укладеного між Петропавлівською районною державною адміністрацією та ОСОБА_2 , у зв`язку із відсутністю спору між сторонами з цього проводу.
Проте, відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з п. 1 ч. І ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Статтею 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Так, згідно п. «Д» ч.І ст. 141 Земельного кодексу України, підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Так, відповідно до п.10.3 Договору оренди дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, а також з інших підстав, визначених законом.
Пунктом 7.1 Договору оренди встановлено, що після припинення дії договору, орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.
Отже, Павлоградська місцева прокуратура у своєму позові однією з позовних вимог визначає саме розірвання договору оренди землі від 17.09.2007 року, укладеного між Петропавлівською районною державною адміністрацією та ОСОБА_2 , саме з підстав неналежного виконання його умов, які Відповідачем не визнано. А отже між сторонамн наявний спір, який і є предметом спору за вказаним позовом.
Таким чином позовна вимога, щодо розірвання договору оренди землі від 17.09.2007 року, укладеного між Петропавлівською районною державною адміністрацією та ОСОБА_2 аргументована саме не виконанням умов договору оренди Відповідачем по справі та має розглядатися спільно іншими позовними вимогами щодо стягнення заборгованості з орендної плати та повернення земельної ділянки Позивачу-1.
Матеріали справи свідчать також і про те, що Відповідач наголошує на невідповідності суми заборгованості, зазначеній у позові, фактичній сумі заборгованості.
Згідно з пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПКУ орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі - орендна плата).
Відповідно п.288.2 ст.288 ПКУ платниками орендної плати є орендар земельної ділянки.
Згідно п. 288.3 ст.288 ПКУ об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.
Відповідно п.288.4 ст.288 ПКУ розмір та умови внесення орендної плати встановлюється у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 ПКУ (п. 288.7 ст. 288 ПКУ).
Підпунктом 288.5 статті 288 ПКУ визначено, що розмір орендної встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу:
- не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території;
- не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.
Згідно п.288.1 ст.288 ПКУ підставою для нарахування орендної плати за
земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Відповідно до матеріалів справи, зокрема, договору оренди землі від 17.09.2007року б/н, розмір орендної плати складає: - землі водного об`єкту - 50 грн. за 1 га; - землі прибережної захисної смуги - 10 грн. за 1 га. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.
Відповідно до п.12.3 ст. 12 ПКУ сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів. Рішенням Української сільської ради затверджено ставки по видам цільового призначення земель:
«Про встановлення ставок земельного податку та пільг зі сплати земельного податку на 2017 рік» №56-7/VII від 07.07.2016 року для рибогосподарських потреб - 5% нормативно-грошової оцінки, по догляду за прибережними захисними смугами - 0,5% нормативно-грошової оцінки;
«Про встановлення ставок земельного податку та пільг зі сідати земельного податку на 2018 рік» №31-04/VII від 22.02.2018 року для рибогосподарських потреб - 5% нормативно-грошової оцінки, по догляду за прибережними захисними смугами - 0,5% нормативно-грошової оцінки;
«Про встановлення ставок земельного податку та пільг зі сіілати земельного податку на 2019 рік» №88-08/VII від 11.07.2018 року для рибогосподарських потреб - 5% нормативно-грошової оцінки, по догляду за прибережними захисними смугами - 0,5% нормативно-грошової оцінки.
Відповідно до наказу Мінагрополітики від 18.12.2018 №605 «Про внесення змін до додатку 1 до Порядку нормативної грошової оцінки (далі НГО) земель сільськогосподарського призначення» з 01.01.2019 року затверджено оновлені показники нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі. Показники НГО одиниці площі ріллі по Дніпропетровській області становить 30251 грн.
У відповідності до вищенаведеного, громадянину ОСОБА_2 контролюючим органом проведено нарахування податкових зобов`язань з орендної плати з фізичних осіб за земельну ділянку площею 19,7437 га, а саме:
за 2017 рік в розмірі 16 659,09 грн. згідно податкового повідомлення - рішення №73793-0000 від 30.06.2017;
за 2018 рік в розмірі 16 659,09 грн. згідно податкового повідомлення - рішення №906175-1316-0410 від 27.06.2018;
за 2019 рік в розмірі 15 510,36 грн. згідно податкового повідомлення - рішення №55000-5450-0410 від 27.06.2019.
Отже, у зв`язку з систематичною не сплатою податкових зобов`язань за 2017-2019 роки станом на 01.01.2020 обліковується заборгованість в сумі 48770,43грн., що повністю відповідає оскарженому рішенню Господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2021 року.
В апеляційній скарзі Відповідач наголошує на відсутності підстав для відкриття провадження, як порушення норм процесуального права.
Проте, критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.
Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 ЦК України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.
Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус ФОП сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.
Відповідно до частини другої статті 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.
Фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур не позбавляється статусу фізичної особи, а набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання. Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання чи ні, та від визначення цих правовідносин як господарських.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» суб`єкт рибного господарства - юридична чи фізична особа, яка провадить рибогосподарську діяльність відповідно до законодавства. Водночас рибогосподарська діяльність - діяльність юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців, пов`язана з вивченням водних біоресурсів, їх охороною, відтворенням, спеціальним використанням, переробкою, реалізацією тощо.
Відповідно до матеріалів позовної заяви ОСОБА_2 був зареєстрований як фізична особа - підприємець 28.11.2005. Основний вид економічної діяльності «прісноводне рибальство» (КВЕД 3.12).
В подальшому, 11.09.2007 Петропавлівською районною державною адміністрацією, на підставі розпорядження голови Петропавлівської РДА №186-р-07 від 29.03.2007, укладено договір оренди землі з ОСОБА_2 , який зареєстровано у Дніпропетровській регіональній філії №24 Центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.04.2009 за №040912900915.
Таким чином, ОСОБА_2 з метою здійснення своєї підприємницької діяльності спочатку зареєструвався як фізична особа - підприємець, а потім отримав в оренду земельну ділянку для рибогосподарських потреб, що було передбачено його основним видом економічної діяльності.
ОСОБА_2 припинив свою підприємницьку діяльність 04.10.2019, але, як зазначалось в позовній заяві, за змістом статей 51,52,598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року №755-ІУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.
Отже, договір оренди водного об`єкту було укладено для ведення підприємницької діяльності, а позов мотивовано порушенням оспорюваним договором прав позивача на користування ним орендованим майном. Тобто між сторонами існували правовідносини, які притаманні господарській діяльності.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 024/1220/17, від 06 та 27 листопада 2018 року у справах № 914/2298/17 (провадження № 12-177гс 18) та № 905/2260/17 (провадження № 12-173гс 18).
Окрім того, постановою Центрального апеляційного господарського суду від 03.12.2020 у справі №904/4966/20 встановлено, щодо правовідносини, що склались між сторонами, мають господарський характер, а використання земельної ділянки Відповідачем здійснювалось як фізичною особою підприємцем. Таки чином, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі і на підставі п. 1 ч. 1 ст. 321 ГПК України.
Дослідивши в сукупності наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що     доводи Відповідача, викладені у апеляційній скарзі жодним чином не спростовують твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог, та не є такими, що можуть стати підставою для скасування рішення суду першої інстанції та постановления нового рішення про відмовлення у задоволенні позову.
Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права.
За таких обставин, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, ухвалене рішення відповідно до норм чинного законодавства та з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду у подібних правовідносинах, а відтак передбачених законом підстави для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів статтею 277 Господарського процесуального кодексу України відсутні.
Судові витрати.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта. 
Керуючись ст. 129, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2021 у справі №904/4966/20 залишити без змін. 
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_2 . 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду. 
Повний текст постанови виготовлено та підписано  22.11.2021

Головуючий суддя                                                                      О.В. Чус

Суддя                                                                                          І.М.Кощеєв

Суддя                                                                                          Е.В. Орєшкіна