ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/4441/20                 Головуючий суддя І інстанції Гримайло А. М.
Провадження № 33/818/302/21         Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПО С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
 
/ по справі про адміністративне правопорушення /

13 жовтня 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С.,за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Хомич А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП,-
в с т а н о в и в :
Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2020 року        
                ОСОБА_1 ,      ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, ФОП                                  ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою:       
АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: 
АДРЕСА_2 , 
- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Також з ОСОБА_1 стягнуто судовийзбір в розмірі 420 грн. 40 коп.
Постановою встановлено, що 23 серпня 2020 року о 12 год. 00 хв. гр. ОСОБА_1 в м. Харкові по вул. Чоботарській, біля буд. 44, керував транспортним засобом «Daewoo Lanos», державний номерний знак: НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, бліда шкіра, порушення мови, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тобто здійснив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП України. 
       Не погодившись з цим рішенням ОСОБА_1   подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2020 року, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає,  що постанова винесена з порушенням норм процесуального і матеріального права.
 Свої вимоги обґрунтовує тим, що він не проходив жоден із видів огляду на стан сп`яніння і результатів такого огляду немає. Вважає безпідставним та необґрунтованим складення стосовно нього протоколу про адміністративне справопорушення від 23.08.2020 року за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки він не порушив ПДР, не перебував за кермом, а автомобіль був припаркований біля його будинку і він не перебував у стані наркотичного сп`яніння, а ознаки наркотичного сп`яніння зазначені інспектором в протоколі, а тому відмова його від проходження огляду на стан сп`яніння в такому порядку, як не зазначено в протоколу не є підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КупАП. Зазначив, що він проживає разом із сином, інших членів родини вони не мають та переживаючи за нього, він не міг покинути на тривалий час дитину, просив працівника поліції пустити його зайти до додому до сина, однак поліцейський його не пустив та склав протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. Пояснив, що він був втомлений, дуже сильно знервував такому збігу подій і не став сперечатися з поліцейським та підписав усі документи, які йому запропонували підписати. Також посилається на те, що поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, що свідчить про недійсність такого огляду і відсутність підстав для притягнення водія до адміністративної відповідальності. Зазначає, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. Таким чином, водій був позбавлений можливості у встановленому порядку пройти відповідний огляд. Також вказує, що до нього неможливо застосувати ст.130 КУпАП, оскільки така відповідальність на час події та ухвалення судового рішення була скасована. 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Хоміча А.А., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього рухуУкраїни, передбачених п. 2.5.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.         
При цьому належить врахувати те, що, оспорюючи висновки суду першої інстанції, апелянт не заявляв будь-яких клопотань, в тому числі щодо допиту свідків.
З огляду на це, переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення. 
Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції послався на докази, а саме на відомості, які містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення ДПР18 № 282565 від 23 серпня 2020 року, письмових поясненнях учасників процесу, відео матеріалах з боді-камер інспекторів поліції, письмових поясненнях свідків та інших матеріалах справи, які в сукупності спростовують доводи правопорушника. 
Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що 23 серпня 2020 року о 12 год. 00 хв. гр. ОСОБА_1 в м. Харкові по вул. Чоботарській, біля буд. 44, керував транспортним засобом «Daewoo Lanos», державний номерний знак: НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, бліда шкіра, порушення мови, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» відмовився в присутності двох свідків. 
Ці обставини вочевидь обумовлювали вимогу працівників поліції, які їх виявили, згідно п. 2.5 ПДР України, запропонувати водію пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, виходячи зі специфіки дослідження, що, в свою чергу, унеможливлювало проведення такого огляду на місці зупинки транспортного засобу.
Вказані обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яких було залучено працівниками поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до яких вбачається, що 23.08.2020 року ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в КНП ОНД «ХОР» в м. Харкові по вул. Шевченко, 26(а.с.2,3).
Для забезпечення повноти та всебічності судового розгляду судом апеляційної інстанції шляхом направлення судових повісток викликались вищевказані свідки для надання особистих пояснень, а також інспектор поліції Атльотов Д.М., який складав протокол про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 , але останні не з`явились за судовим викликом. Відповідно до повідомлень про вручення поштового відправлення  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не з`явилися до поштового відділення для отримання судових повісток в судове засідання, призначене на 13.10.2021 року на 14.30 год.(а.с. 59-62).Згідно зворотного повідомлення інспектор поліції Атльотов Д.М. отримав судову повістку в судову засідання призначене на 13.10.2021 року на 14.30 год. – 22.06.2021, однак в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив (а.с. 63).
Апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості примусово доставити свідків в судове засідання, а тому відповідно до вимог чинного КУпАП, виконав усі можливі дії для виклику свідків в судове засідання.
Дослідивши відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, вбачається що 23.08.2020 року працівники поліції дійсно запропонували водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан перебування у наркотичному стані у закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД,  у присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , однак ОСОБА_1 відмовився.
При цьому належить врахувати, що відеозапис працівників поліції не є єдиним доказом, завдяки якому зафіксовано адміністративне правопорушення. Визначальними є відомості протоколу про адміністративне правопорушення, який підписаний належним працівником поліції, свідками та пояснення свідків, що залучені у якості додатку до протоколу. На підставі відеозапису встановлюються додаткові відомості про адміністративне правопорушення. 
Під час апеляційного перегляду в судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що суд першої інстанції не врахував його доводи про те, що працівники поліції не пускали його до дитини, яку він сам виховує, якому в той час було 12 років, а казали, щоб дитина їхала до медичного закладу слідом на таксі. Пояснив, що до медичного закладу він не міг поїхати, оскільки дитина сама була вдома. Зазначив, що машина стояла біля двору, під`їхали працівники поліції і почали вимагати показати документи на транспортний засіб, в тому числі і страховий поліс, після чого поліцейський одразу почав вимагати відкрити капот та багажник автомобілю для огляду. Оглянувши транспортний засіб поліцейський почав ставити питання щодо вживання ним алкогольних напоїв, запропонував пройти освідування за допомогою алкотестеру Драгер. Після згоди на проходження відповідного тесту за допомогою алкатестеру, поліцейський повідомив, що в них немає стерильних трубок для огляду і сказав, що тест за допомогою Драгеру проводити не буде. Потім поліцейський почав вбачати у нього ознаки наркотичного сп`яніння, та не зважаючи на заперечення щодо вживання ним будь яких наркотичних засобів та на прохання відпустити до дитини, склав на нього адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Однак, пояснивши поліцейським, що не маю змоги поїхати до закладу охорони здоров`я, оскільки вдома перебуває сама неповнолітня дитина, поліцейський зробив висновок, що він відмовився їхати на освідоцтво, та надав мені для підпису протокол і залучив для цього свідків. Того ж дня, 23 серпня 2020 року, приблизно через годину він поїхав до медичного закладу на Шевченко, 26 в м. Харкові, для того щоб пройти освідоцтво на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння, проте отримав відмову, оскільки при ньому не було направлення на такий огляд від працівників поліції та з того приводу, що медичний огляд проводиться в присутності поліцейських, які надають таке направлення. 
Вважає, що працівники поліції діяли незаконно, але до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України він не звертався, протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою державою особою, в порядку, передбаченому чинним законодавством, не оскаржував, а також не звертався із скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва. 
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Хоміч А.А. в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити. Посилався на відсутність в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції. Вважає, що працівники поліції самі перешкоджали тому, щоб особа пройшла огляд на стан сп`яніння тим, що не видала йому направлення. Зазначає, що суд не дослідив відео з початку і до кінця. Після перегляду відео жодних ознак наркотичного сп`яніння не встановлено, на відео ОСОБА_1 нормальна людина і це його суб`єктивна думка. Пояснив, що це був день, світло і тому цю реакцію помітити не можливо було. Крім того пояснив, що працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення до особи, яка не керувала транспортним засобом. Сам ОСОБА_1 пояснював, що не міг поїхати до медичного закладу, бо не міг дитину залишити саму вдома. Він не виключав можливості попередити дитину і поїхати до медичного закладу для огляду на стан сп`яніння. Також захисник пояснив, що дії працівників поліції вважають неправомірними, однак вони їх дії ні в який спосіб не оскаржували.
Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу, в наслідок чого суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості їх врахувати.
За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.
       Таким чином, доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, ОСОБА_1 та його захисником не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Твердження ОСОБА_1 та його захисника про те, що він не керував транспортним засобом є такими, що не відповідають дійсності та суд ставиться до них критично, оскільки факт керування транспортним засобом підтверджується відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення та відомостями з рапорту інспектора взводу №1 роти№3 батальйону №3 УПП в Х/о капітана поліції Атльотова Д.М. (а.с. 6), а факт відмови від проходження огляду в медичному закладі КНП «ХОР ОНД» у лікаря нарколога чітко зафіксований на відеозапису з нагрудних камер працівників поліції (а.с.5).
 
Поряд з цим, належить врахувати пояснення   ОСОБА_1  про те, що він отримав посвідчення водія  внаслідок складання ним іспиту на знання вимог ПДР України,  зміст п.2.5 ПДР України він знає, а тому, апеляційний суд вбачає цей випадок, як свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.
При цьому, належить врахувати, що огляд на стан сп`яніння є специфічним медичним оглядом, який може бути проведений лише в спеціальній медичній установі, певними фахівцями.
Оскільки поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції давала підстави вважати, що він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, працівники поліції, керуючись ч.1 ст. 130 КупАП та п. 2.5 Правил дорожнього руху України мали процесуальні підстави для складання відповідного протоколу, в якому зафіксовано саме факт відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Посилання ОСОБА_1 та його захисника на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, спростовуються відомостями, які містяться в матеріалах справи відповідно до яких, на (а.с.4) міститься направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
       Крім того, твердження апелянта та його захисника про те, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості у встановленому порядку пройти відповідний огляд в медичному закладі, оскільки працівники поліції не видали йому направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до розділу І п.6. Інструкції №1452/735 – огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
       Поряд з цим, статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння.
       Огляд водія на стан наркотичного сп`яніння проводиться лише у закладі охорони здоров`я.
       Відповідно до п.12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 Розділу І цієї інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
       Відповідно до п.4 Розділу І цієї Інструкції, ознаками наркотичного сп`яніння є:
- порушення координації рухів;
- порушення мови;
- виражене тремтіння пальців рук;
- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
- поведінка, що не відповідає обстановці;
- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;
- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;
- почервоніння обличчя або неприродна блідність.
       Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у  ОСОБА_1  були наявні ознаки наркотичного сп`я тремтіння пальців рук, бліда шкіра, порушення мови, поведінка не відповідає обстановці порушення мови, порушення координації рухів зіниці очей не реагують на світло.
       Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.
       З огляду на викладене, апеляційний суд об`єктивно не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 .
       Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
       Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що 23 серпня 2020 року о 12 год. 00 хв. гр.  ОСОБА_1  в м. Харкові по вул. Чоботарській, біля буд. 44, керував транспортним засобом «Daewoo Lanos», державний номерний знак:  НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, бліда шкіра, порушення мови, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» відмовився в присутності двох свідків, що повністю відповідає вимогам ст. 266 КУпАП та положенням вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.
       Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Разом з цим, апеляційний суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав передбачених п.6 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність з огляду на таке.
22 листопада 2018 року прийнято Закон України № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон № 2617-VIII), яким внесено зміни до статті 130 КУпАП, та яку викладено у такій редакції: 
       «Керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
       Крім того, цим законом доповнено КК України статтею 2861 наступного змісту:
       «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування».
       Закон № 2617- VIII набрав чинності 01 липня 2020 року.
       Разом з цим, 17 червня 2020 року Верховною Радою прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі – Закон № 720-IX) яким внесено зміни до Закону № 2617-VIII, відповідно до яких із Закону № 2617-VIII вилучені положення, які змінювали статтю 130 КУпАП та включали до КК України статтю 286-1.
       У Розділі ІІ Закону № 720-IX зазначено, що «Цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII». 
       Поряд з цим, належить врахувати, що, в листі від 03.07.2020 року Верховний Суд звернув увагу на те, що до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року (далі Закон), тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами або суднами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Після набрання чинності Законом, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основ (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, я транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, було виключено з ч.1 та ч.3 ст.130 КУпАП та передбачено у ст.286-1 КК України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Також, Верховний Суд звернув увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Близькі за змістом положення містяться у ч.2 ст. 4 КК України, відповідно до якої кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Зазначені положення кореспондуються з положеннями ч.2 ст. 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення. 
Доцільно взяти до уваги, що у теорії права виділяють три види дії нормативно-правового акта: 1) пряма дія; 2) зворотна (ретроактивна) дія; 3) переживаючи (ультра активна) дія.
Переживаюча (ультраактивна) дія (окремі положення нормативно-правового акту продовжують свою дію навіть після втрати чинності внаслідок скасування всього нормативно-правового акту чи зміни відповідної його частини). Зокрема, ультра активність має місце тоді, коли приписи нормативно правового акту, який діяв раніше, поширюється не на реалізовані або не припинені на момент втрати ним чинності правовідносини, оскільки дія акта, який вводиться замість діючого раніше, поширюється лише на нові правовідносини, що виникають після набрання ним чинності.
Крім того, в цьому листі зазначено, що підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена п.6 ст. 247 КУпАП, також відсутня. Згідно з цим пунктом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність. В цьому пункті йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність, натомість у результаті внесення змін до ст. 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами, особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість їх реакції, або інші дії, виключені зі ст.130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена.
Таким чином оскільки Закон № 720-IX був підписаний Президентом України 2 липня 2020 року та 3 липня 2020 року опублікований в газеті «Голос України», а протокол про адміністративні правопорушення серії ДПР18 № 282565 за ч.1 ст.130 КУпАП поліцейськими складено 23.08.2020 року то на підставі ч.1 ст.8 КУпАП  розглядаючи справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суддя застосував редакцію ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до Закону № 720-IX,яка діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Таким чином, твердження апелянта щодо закриття провадження у зв`язку із набранням 01.07.2020 року чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» на підставі ст.ст. 8, 247 КУпАП є безпідставними.
       Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
       Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
       Апеляційний суд дійшов висновку, що визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, які походять з офіційних джерел та надав ним належну правову оцінку.
       Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто його за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, отже посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2020 рокупро притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                     С.К. Шабельніков