П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  802/1146/16-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Крапівницька Н. Л.
Суддя-доповідач -  Драчук Т. О.   
14 грудня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Драчук Т. О. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Полотнянка Ю.П. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Чорнокнижника О.В.,
представника відповідача: Бешлея І.В.

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 
В С Т А Н О В И В :
в лютому 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з заявою про перегляд постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 29.11.2017 у справі №802/1146/16-а за нововиявленими обставинами та просив скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 29.11.2017 у справі №802/1146/16-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Також, заявник просив прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити повністю.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 06.04.2021 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення від 29.11.2017 в адміністративній справі № 802/1146/16-а, відмовлено.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.
Позивач або його законний представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення апеляційної скарги позивача, просив її залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду -  без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи, постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 08.09.2016 в адміністративній справі №802/1146/16-а, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу ГУНП у Вінницькій області від 05.07.2016 за №655 в частині звільнення його із служби, поновлення на роботі в поліції на посаді поліцейського батальйону патрульної служби поліції особливого призначення "Вінниця" ГУНП у Вінницькій області з 06.07.2016 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в період з 06.07.2016 по день поновлення на службі.
Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 08.09.2016 залишено без змін.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.09.2017 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 08.09.2016 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016 скасовано, а справу направлено на новий розгляд.
Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 29.11.2017 в адміністративній справі №802/1146/16-а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю, вказане рішення залишено в силі постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05.04.2018.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.04.2019 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 29.11.2017 та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05.04.2018 - без змін.
12.02.2021 до Вінницького окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 29.11.2017 в адміністративній справі №802/1146/16-а за нововиявленими обставинами, в якій заявник просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.
Заява мотивована тим, що Вінницький окружний адміністративний суд, приймаючи постанову від 29.11.2017 дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування наказу ГУ НП у Вінницькій області №655 від 05.07.2016 в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції та відповідно до необхідності відмови у задоволенні позову. Підставою для такого рішення стало прийняття судом до уваги, в якості доказу, висновку службового розслідування від 05.07.2016, який ґрунтувався на поясненнях зокрема: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які підтвердили порушення в позивачем службової дисципліни.
Однак, 14.01.2021 ОСОБА_1 стали відомі істотні обставини, що не були встановлені судом та не були відомі на час розгляду справи. Зокрема, позивач зазначає, що поліцейські: ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 та ОСОБА_16 під час проведення службового розслідування надали неправдиві пояснення, оскільки на них чинився тиск. Вказаними працівниками надано відповідні письмові пояснення, підписи на яких посвідчені нотаріально. У своїх поясненнях останні наводять протилежну позицію стосовно дій позивача та дій інших співробітників підрозділу, спростовують порушення позивачем службової дисципліни і вказують на те, що вони писали пояснення під час службового розслідування на вимогу командира батальйону по наданому для цього зразку.
З урахуванням вказаного позивач звернувся до суду з відповідною заявою про перегляд постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 29.11.2017 у справі №802/1146/16-а за нововиявленими обставинами.
Також, у судовому засіданні суду першої інстанції був допитаний свідок ОСОБА_7 , який надав свідчення, що при проведенні службового розслідування 02.06.2016 на нього чинився тиск командиром роти ОСОБА_8 і який йому давав всім вказівку і йому особисто писати пояснення на ОСОБА_1 під заготовлений шаблон. Пояснення ним писались власноручно. Зараз він погодився прийти в суд так як вже не служить в батальйоні.
Свідок ОСОБА_16 відмовився взагалі писати будь які пояснення під час здійснення службового розслідування, так як не захотів писати неправдиві пояснення на ОСОБА_1 .
ОСОБА_5 , як свідок пояснив, що під час проведення службового розслідування 02.06.2016 на нього не чинився тиск з боку комісії і керівництва, пояснення надавав власноручно і вони є правдивими.
Свідок ОСОБА_8 заперечив будь-який тиск на підлеглих при проведенні службового розслідування подій які мали місце 02.06.2016, в тому числі і на ОСОБА_7 . Свідкам події запропонував написати правдиві пояснення і ніякого шаблону пояснень не було заготовлено заздалегідь.
Свідок ОСОБА_9 пояснив, що ніякого тиску з боку командирів батальйону "Вінниця" не було, пояснення написано ним власноручно. 
Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що необхідними умовами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є істотність нововиявлених обставин для вирішення спору, їх існування на момент вирішення адміністративної справи та виявлення таких обставин вже після прийняття рішення зі спору.
Процедура перегляду судових рішень за нововиявленим обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин справи та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених законодавством обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.
З огляду на те, що за завідомо неправдиве свідчення та тиск при дачі таких свідчень передбачено кримінальну відповідальність, тому належним засобом доказування існування викладених у заяві ОСОБА_1 обставин слід вважати процесуальне рішення за наслідками здійснення кримінального провадження, яким би було встановлено відповідні факти.
Проте належного підтвердження доводів у частині надання свідками завідомо неправдивих показань, ОСОБА_1 суду не надав. Результатів здійснення кримінальних проваджень за вказаними фактами матеріали справи не містять.
Також, в основу висновку суду про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування наказу ГУ НП у Вінницькій області № 655 від 05.07.2016 в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції та відповідно до необхідності відмови у задоволенні позову, окрім пояснень: ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 та ОСОБА_16 , покладено й інші докази, зокрема, пояснення: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , а також матеріали службового розслідування, на підставі дослідження яких судом винесено спірну постанову.
З огляду на це, розглянувши заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що посилання на завідомо неправдиві показання без підтвердження належними доказами, не може бути підставою для скасування постанови за нововиявленими обставинами, оскільки не є достатнім для сумнівів у законності остаточного й обов`язкового до виконання судового рішення.
Отже, під час розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення від 29.11.2017 в адміністративній справі №802/1146/16-а судом першої інстанції не встановлено всіх умов, що у відповідності до пункту 1 частини другої статті 361 КАС України є необхідними для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Тобто, у задоволенні поданої заяви належить відмовити, залишивши відповідне рішення суду в силі.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно з ч.2 ст.361 КАС України встановлено перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, такими обставинами є:
1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;
2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
Як передбачено ч.4 ст.361 КАС України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Тобто, стаття 361 КАС України встановлює вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами з тим, щоб відповідно до принципу юридичної визначеності забезпечити стабільність судових рішень, але водночас надати можливість виправити судові рішення, неправосудність яких зазвичай обумовлена обставинами, незалежними від суду.
При цьому, нововиявленими є обставини (як фактичного, так і правового характеру), які: об`єктивно існували на момент вирішення адміністративної справи; не були відомі і не могли бути відомі на той час особі, яка звертається із заявою, та не були встановлені судом; обставини мають бути істотними, тобто такими, що впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Наявність цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов`язковою.
Істотними обставинами справи вважаються такі, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це передусім ті, що взагалі не були предметом розгляду по даній адміністративній справі в адміністративному суді у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи. Істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації, тобто ці факти існували вже під час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі ні особам, які брали участь у розгляді адміністративної справи, ні суду, який її розглядав та вирішував її по суті.
Тобто, процедура скасування судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.
Водночас нововиявлені обставини слід відрізняти від нових обставин, що виникли після вирішення справи та ще не існували на час її розгляду, а також обставини, що зазнали змін після прийняття судом рішення. Їх виявлення не може бути підставою для перегляду судового рішення.
Також, слід розрізняти нововиявлені обставини, як факти та нові докази, як підтвердження факту. Нововиявлені обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами й не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались адміністративним судом у процесі розгляду справи. Перегляд та скасування постанови або ухвали, яка набрала законної сили, на підставі необґрунтованого ствердження про відкриття нових обставин не припустимий.
Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі особі. Слід розглядати як сукупність цих двох необхідних умов, тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї заявникові на час розгляду справи.
Таким чином, можна дійти висновку, що істотними для розгляду в адміністративному суді адміністративної справи є обставини, які представляють сутність адміністративної справи та можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили по ній, та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що є учасниками розгляду справи в суді; не можуть бути визнані нововиявленими обставинами такі обставини, які виникли або змінилися після прийняття рішення чи винесення ухвали, а також обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, апеляційній чи касаційній скарзі, або ті, які могли бути встановлені при виконанні судом вимог процесуального закону щодо всебічного і повного дослідження обставин справи.
Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 02 травня 2018 року (справа № 303/3535/16), від 02.05.2018 у справі №303/3535/16-а, від 04.09.2018 у справі № 809/824/17, від 22.11.2018 у справі №826/14224/15, ухвалі Верховного Суду від 01.02.2019 у справі №2040/7218/18.
Також, Верховний Суд у постанові від 21.01.2021 у справі № 820/1400/17 зазначав, що інститут перегляду судових рішень у адміністративних справах за нововиявленими обставинами є додатковою гарантією та можливістю реалізації основного завдання адміністративного судочинства - ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. За своєю суттю він докорінно відрізняється від права на апеляційне або касаційне оскарження судових рішень. Інститут перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами спрямований на забезпечення додаткової можливості особі домогтися перегляду судового рішення з підстав наявності таких обставин навіть після використання права апеляційного та/або касаційного перегляду судових рішень, якими закінчено розгляд справи, і особа позбавлена можливості повторно звертатись до суду з таким самим позовом (до того самого відповідача, про той самий предмет спору і з тих самих підстав) і вимагати нового розгляду адміністративного спору з урахуванням нової обставини, яка має суттєве значення для його вирішення, але не була врахована судом при ухваленні судового рішення.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13 зазначила, що підставою перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.
Вказані правові висновки в подальшому застосовувалися Верховним Судом, зокрема у постанові від 23.09.2021 у справі №1.380.2019.002317.
Враховуючи вище викладене, а також факт відсутності будь-яких процесуальних документів (судових рішень) на підтвердження факту надання неправдивої інформації, притягнення до відповідальності осіб, які надали неправдиву інформації, встановлення обставин надання неправдивої інформації та фактично суперечність доводів заяви про перегляд постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 29.11.2017 у справі №802/1146/16-а за нововиявленими обставинами, вимогам п.1 ч.4 ст.361 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги.
Отже, наведені заявником обставини не є нововиявленими обставинами в розумінні п.1 ч.2 ст.361 КАС України, оскільки не є такими, що впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається і доводи заявника вказані обставини не спростовують та суперечать вимогам п.1 ч.4 ст.361 КАС України.
За викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позивач стверджуючи про тиск на посадових (службових) осіб, фактично не доводить даної обставини. Оскільки, відповідне зловживання владою або службовим становищем і використання його у власних інтересах є грубим порушенням законодавства за яке передбачена відповідальність. Однак, доказів на притягнення до відповідальності за таке правопорушення посадових осіб, які здійснювали тиск (на думку позивача) суду надано не було.
Відповідно до ч.4 ст.368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини в адміністративній справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального при дотриманні норм процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що обставини, на які посилається апелянт, не є нововиявленими та відповідно не є підставою для перегляду судового рішення у зв`язку за нововиявленими обставинами; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачений ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 14 грудня 2021 року.
          
Головуючий	 	 	Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Смілянець Е. С.    Полотнянко Ю.П.