П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2021 р.	м. Одеса	Справа № 815/7055/16	

                                                                                                                                 Головуючий в І інстанції: Балан Я.В.
                                                                                       Дата та місце ухвалення рішення: 28.07.2021 р. м. Одеса
          
                  П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

                                                 судді-доповідача – Шеметенко Л.П.
                                                                   судді – Стас Л.В.
                                                                   судді – Турецької І.О.

                                               за участю секретаря – Чорби Г.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Одеської обласної прокуратури на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня  2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до прокуратури Одеської області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ виконувача обов`язків прокуратури Одеської області О. Саулко від 11 листопада 2016 року                  № 2594к про звільнення старшого радника юстиції ОСОБА_1 з посади начальника слідчого управління прокуратури області з 14 листопада 2016 року у зв`язку з реорганізацією та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури (пункт 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру); поновити старшого радника юстиції ОСОБА_1 на посаді начальника слідчого управління прокуратури області з 14 листопада 2016 року; стягнути з прокуратури Одеської області середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14 листопада 2016 року по день ухвалення судового рішення; допустити до негайного виконання постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та виплати середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць; встановити строк для подання прокуратурою Одеської області до суду звіту про виконання постанови щодо зобов`язання вчинення вищевказаних дій.
Постановою Одеського окружного адміністративного суду по адміністративній справі               № 815/7055/16 від 10 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області про визнання протиправним та скасування наказу у частині звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено. Зокрема, визнано протиправним та скасовано наказ виконувача обов`язків прокуратури Одеської області № 2594к від 11 листопада 2016 року, поновлено старшого радника юстиції ОСОБА_1 на посаді начальника слідчого управління прокуратури Одеської області з 14 листопада 2016 року, стягнуто з прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14 листопада 2016 року по день ухвалення судового рішення у розмірі 37191,96 гривень. Крім того, допущено негайне виконання постанови суду у частині поновлення на посаді та зобов`язання Прокуратури Одеської області виплатити середньомісячне грошове забезпечення у межах суми стягнення за один місяць.
23 березня 2017 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи № 815/7055/16 строком пред`явлення до виконання - 11 березня 2020 року.
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2017 року було задоволено апеляційну скаргу прокуратури Одеської області, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10.03.2017 року скасовано, прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 17.04.2019 року зазначену постанову Одеського апеляційного адміністративного суду скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2019 року постанову Одеського окружного адміністративного суду по адміністративній справі                          № 815/7055/16 від 10 березня 2017 року - залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 30 листопада 2020 року постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2019 року та постанову Одеського окружного адміністративного суду по адміністративній справі № 815/7055/16 від 10 березня 2017 року - залишено без змін.
20 липня 2021 року, через канцелярію Одеського окружного адміністративного суду, від ОСОБА_1 надійшла заява про видачу дублікатів виконавчих листів у справі № 815/7055/16 та поновлення строку на їх пред`явлення до виконання (вх. № 39081/21).
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року заяву ОСОБА_1 про видачу дублікатів виконавчих листів № 815/7055/16 та поновлення строку на їх пред`явлення до виконання задоволено, ОСОБА_1 поновлено строк пред`явлення виконавчих листів № 815/7055/16 до виконання, видано дублікати виконавчих листів по адміністративній справі № 815/7055/16.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, Одеська обласна прокуратура подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні заяви позивача, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, та порушенні норм процесуального права.
Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків. 
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року (далі – Закон № 1404-VIII) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Згідно з частиною 1 статті 376 КАС України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Аналогічна правова норма закріплена ч. 6 ст. 12 Закону № 1404-VIII, відповідно до якої стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.
Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
За приписами пункту 1 статті 6 Конвенції «кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру».
Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (див. рішення від 19.03.1997 року зі справи «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 року зі справи «Шмалько проти України»).
Як встановлено судом першої інстанції та не оспорюється апелянтом, 23 березня 2017 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи № 815/7055/16 строком пред`явлення до виконання - 11 березня 2020 року.
При цьому, до 30 листопада 2020 року включно, адміністративна справа № 815/7055/16 перебувала на розгляді судів різних інстанцій. 
Рішення суду щодо поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було скасовано судом апеляційної інстанції та залишено в силі лише під час повторного апеляційного розгляду справи.
Висновки суду у даній справі щодо незаконного звільнення позивача підтверджені судом касаційної інстанції. 
Таким чином, оскільки виконавчі листи по адміністративній справі № 815/7055/16 отримано стягувачем 23 березня 2017 року, однак, справа перебувала на розгляді Верховного Суду навіть після спливу строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про поважність причин пропуску строку пред`явлення стягувачем виконавчих листів до виконання.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи спірне питання, вірно виходив з того, що у ході розгляду заяви судом не встановлено обставин, які б свідчили про умисне, з боку позивача, затягування процедури примусового виконання судового рішення ухваленого по суті спору або давали підстави вважати, що наслідки поновлення позивачу строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, який пропущено, зумовлять негативний вплив і втручання у права та інтереси учасників судового провадження, інших осіб, і носять превалюючий характер відносно права ОСОБА_1 на судовий захист.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що заява ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчих листів по адміністративній справі № 815/7055/16 підлягає задоволенню, а такий строк поновленню.
Щодо вимог заяви про видачу ОСОБА_1 дублікатів виконавчих листів по адміністративній справі № 815/7055/16, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно зазначено наступне.
Відповідно до підпункту 18.4 пункту 18 частини 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.
Звертаючись із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів, позивач вказав, що ним втрачені виконавчі документи, що підтверджується листом Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) № 10.03-6931 від 30.04.2021 року.
Так, як встановлено судом першої інстанції з вказаного листа та не оспорюється апелянтом, до відділу примусового виконання рішень виконавчі листи по справі № 815/7055/16 не надходили та на виконанні не перебували.
Таким чином, з огляду на те, що виконавчі листи у справі № 815/7055/16 втрачені, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про видачу дублікатів виконавчих документів по адміністративній справі № 815/7055/16.
Доводи апеляційної скарги спростовуються наведеними висновками суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 376 КАС України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської обласної прокуратури – залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає. 

        Суддя-доповідач:                                                                      Л.П. Шеметенко

         Суддя:                                                                                        Л.В. Стас  

         Суддя:                                                                                        І.О. Турецька