Справа № 158/1934/21 	Головуючий у 1 інстанції: Костюкевич О. К. 	
Провадження № 22-ц/802/1392/21  Категорія: 25 	  Доповідач: Шевчук Л. Я.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
18 листопада 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Шевчук Л. Я.,
суддів Киці С. І., Осіпука В. В.,
секретар с/з Галицька І. П.,
з участю:
представника позивачів ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом  ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про стягнення страхового відшкодування, за апеляційною скаргою представника позивачів адвоката Ільківа Миколи Миколайовича на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 06 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_2 як законний представник неповнолітніх дітей звернувся в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтовані тим, що 10 січня 2021 року на автодорозі сполученням Київ-Ковель-Ягодин стався наїзд автомобіля марки «Mercedes-Benz» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_7 на двох пішоходів. Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень загинула. На утриманні потерпілої ОСОБА_8 перебувало четверо неповнолітніх дітей. Відповідальність водія транспортного засобу застрахована згідно з полісом АР 449074 у ТзДВ «Страхова компанія «Кредо».
Позивач також зазначав, що страховику була направлена заява про виплату страхового відшкодування. Однак страхова компанія протягом 90 днів після настання страхового випадку не виплатила страхове відшкодування.
Посилаючись на зазначені обставини, позивач, який діє в інтересах неповнолітніх дітей, просив суд стягнути з відповідача на кожного із дітей по 65000 грн страхового відшкодування, по 3441 грн пені, по три відсотка річних від простроченої суми та по 5000 грн витрат на правову допомогу.
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області у цій справі у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивач, який діє в інтересах неповнолітніх дітей, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.
В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав і просив скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, представник відповідача в судове не з`явився, відповідач подав суду заяву про розгляд справи у відсутності його представника.
Апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову з таких підстав.
Судом встановлено, що 10 січня 2021 року на автодорозі сполученням Київ-Ковель-Ягодин стався наїзд автомобіля марки «Mercedes-Benz» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 на двох пішоходів. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди.
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ТзДВ «Страхова компанія «Кредо» згідно з полісом № АР/449074.
15 січня 2021 року законний представник чотирьох неповнолітніх дітей ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_9 звернувся до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування (а. с. 7-9).
Своїм листом від 15 червня 2021 року страховик направив ТзОВ «Центр Автовиплат Поліс» своє рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, яке обґрунтоване тим, що на час розгляду заяви про виплату страхового відшкодування розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України ще триває, а тому розгляд заяви щодо виплати страхового відшкодування зупинене (а. с. 40, 41).
До Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, номер кримінального провадження 12021180000000007 (а.с. 36, 89).
Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_10 на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ТзДВ «Страхова компанія «Кредо» (а.с. 10, 88).
Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Статтею 980 ЦК України передбачено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини в цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону).
Відповідно до статті 5 Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону).
Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону).
Згідно з пунктами 27.1-27.5 статті 27 Закону страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачена у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.
Відповідно до пункту 33.1.4 статті 33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Згідно з пунктом 35.1 статті 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.
Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Виключний перелік підстав для відмови у здійсненні страховиком страхового відшкодування передбачений у статті 37 Закону.
Згідно з підпунктами 37.1.1-37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди;
Рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку (пункт 36.7 статті 36 Закону ).
Відповідно до частин 1-3 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.
Пунктами 1, 3 частини 2 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; в інших випадках, встановлених законом.
Згідно з частинами 1, 2, 5 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітніх дітей, про стягнення страхового відшкодування, суд першої інстанції дійшов висновку, що страховик прийняв правильне рішення про зупинення розгляду по суті заяви про виплату страхового відшкодування до моменту отримання страховою компанією документу щодо встановлення винної особи.
Такі висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на вимогах закону.
За положеннями абзацу 1, 3, 4 пункту 36.2 статті 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. У разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону,- МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.
Отже, Законом визначено, що у разі, якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі перебіг строку прийняття рішення про страхове відшкодування (90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування) припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.
Проте, як було встановлено судом, дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої загинула пішохід ОСОБА_8 , не розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, а тому висновки суду першої інстанції про те, що зупинення страховою компанією до закінчення розгляду кримінальної справи вирішення питання про виплату страхового відшкодування зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права.
Встановивши, що шкода, пов`язана із смертю потерпілої ОСОБА_8 була заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, суд апеляційної інстанції доходить висновку про задоволення позовних вимог про стягнення страхового відшкодування. 
У статті 1166 ЦК України міститься законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну, та підстави її виникнення. Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв?язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Зазначені підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. Якщо закон змінює, обмежує або розширює коло підстав, необхідних для покладення відповідальності за завдану шкоду, то мова йде про спеціальні підстави відповідальності, що характеризують особливості тих чи інших правопорушень. Наприклад, завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, володілець якого відповідає незалежно від наявності вини.
Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв?язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною.
Обов?язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела. Правила частини другої статті 1187 ЦК України передбачають, що володільцем джерела підвищеної небезпеки є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об?єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За змістом статей 1166, 1187 ЦК України в разі завдання джерелом підвищеної небезпеки шкоди смертю фізичної особи такі дії визнаються неправомірними за винятком двох випадків: 1) коли шкоди було завдано внаслідок непереборної сили; 2) коли шкоди було завдано внаслідок умислу потерпілого. При цьому наявність зазначених обставин має довести володілець джерела підвищеної небезпеки або особа, відповідальна за нього.
Відповідачем у цій справі вказаних обставин не доведено.
Пунктом 27.2 статті 27 Закону визначено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» мінімальна заробітна плата з 01 січня 2021 року складає 6000 грн, а тому загальний розмір страхового відшкодування утриманцям потерпілої ОСОБА_8 складає 216000 грн (36х6000).
Згідно з частиною 1 статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. 
Шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).
При цьому судом встановлено, що на утриманні потерпілої ОСОБА_8 перебували четверо неповнолітніх дітей -дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 14-26).
Отже, утриманцям померлої ОСОБА_8 зі страховика слід стягнути страхове відшкодування, пов`язане зі смертю потерпілої, на загальну суму 216000 грн, а саме на кожну дитину по 54000 грн.
Крім того, на думку колегії суддів, дітям потерпілої ОСОБА_8 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди була заподіяна моральна, шкода, яка полягає у душевних стражданнях, які зазнали діти внаслідок смерті своєї матері.
Згідно зі страховим полісом розмір страхового відшкодування на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю, складає 260000 грн (а.с. 88), в зв`язку з чим з відповідача в користь позивача слід стягнути моральну шкоду в розмірі 44000 грн, а саме по 11 000 грн на кожну дитину (260000 грн - розмір страхового відшкодування за страховим полісом - 216000 грн - загальний розмір страхового відшкодування утриманцям померлої ОСОБА_8 = 44000 грн).
Також в судовому засіданні встановлено, що страхова компанія не виплатила страхове відшкодування протягом 90 днів з дня настання страхового випадку, як того вимагає закон.
Згідно зі статтею 36.5 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 625 ЦК України).
Колегія суддів з врахуванням наведених вимог закону доходить висновку про те, що з відповідача в користь позивача слід стягнути пеню, три проценти річних від простроченої суми та інфляційні втрати.
Розмір пені із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 16 квітня 2021 року по 05 липня 2021 року складає 8654,80 грн, три проценти річних від простроченої суми боргу за період з 16 квітня 2021 року по 05 липня 2021 року складає 1730,96 грн, інфляційні втрати за період з 16 квітня 2021 року по 05 липня 2021 року складає 3380,00 грн.
Також суд апеляційної інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача в користь позивача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн з огляду на наступне.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаним адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та/або значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Представником позивача суду надано договір про надання правової допомоги від 31 травня 2021 року (а.с. 42-46), детальний опис наданих адвокатом послуг (а.с. 106), платіжну квитанцію, з якої убачається, що законним представником неповнолітніх дітей за надання правової допомоги понесені витрати в розмірі 20000,00 грн (а.с. 107).
Апеляційний суд вважає, що витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт.
На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновків, що із-за невідповідності висновків суду встановленим обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального і порушення норм процесуального права, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове про задоволення позову ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітніх дітей.

Керуючись статтями 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника позивачів адвоката Ільківа Миколи Миколайовича задовольнити.
Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 06 вересня 2021 року у цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (69069, м. Запоріжжя, проспект Моторобудівників, 34, код ЄДРПОУ 13622789) в користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), який діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 216000 (двісті шістнадцять тисяч) грн страхового відшкодування - 
по 54000 (п`ятдесят чотири тисячі) грн страхового відшкодування на кожну дитину.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (69069, м. Запоріжжя, проспект Моторобудівників, 34, код ЄДРПОУ 13622789) в користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), який діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 44000 (сорок чотири тисячі) грн моральної шкоди - по 11000 (одинадцять тисяч) грн моральної шкоди на кожну дитину.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (69069, м. Запоріжжя, проспект Моторобудівників, 34, код ЄДРПОУ 13622789) в користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), який діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 8654 (вісім тисяч шістсот п`ятдесят чотири) грн 80 коп пені.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (69069, м. Запоріжжя, проспект Моторобудівників, 34, код ЄДРПОУ 13622789) в користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), який діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 три проценти річних від простроченої суми в розмірі 1730 (одна тисяча сімсот тридцять) грн 96 коп.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (69069, м. Запоріжжя, проспект Моторобудівників, 34, код ЄДРПОУ 13622789) в користь ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 інфляційні втрати в розмірі 3380 (три тисячі триста вісімдесят) грн.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (69069, м. Запоріжжя, проспект Моторобудівників, 34, код ЄДРПОУ 13622789) в користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), який діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 5000 (п`ять тисяч) грн понесених витрат на правничу допомогу. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді