ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року 
м. Київ
справа №404/5325/17(2-а/404/536/17)
адміністративне провадження № К/9901/16488/19 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стрелець Т.Г.,
суддів: Рибачука А.І.,  Тацій Л.В., 

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу №404/5325/17 (2-а/404/536/17)
за позовом ОСОБА_1 до Кропивницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області (правонаступник - Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області) про визнання неправомірними дій щодо відмови у призначенні пенсії по вислузі років та зобов`язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито 
за касаційною скаргою   ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2019 року (колегія суддів у складі головуючого судді - Коршуна А.О., суддів: Панченко О.М., Малиш Н.І.)

ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. 29 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Кропивницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області, в якому просила:
1.1. визнати протиправними та скасувати рішення Кропивницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області №5371 від 18.07.2017 року про відмову у призначенні пенсії за вислугою 20 років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року;
1.2. визнати наявність загального стажу роботи, що надає право для призначення пенсії за вислугу 20 років для працівників органів прокуратури відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з періоду, що складається із половини строку навчання на денному відділенні в Кіровоградському сільськогосподарському технікумі за спеціальністю «Правознавство» 1 рік 4 місяці 29 днів; роботи на посадах державного службовця в органах прокуратури 2 роки 9 місяців; роботи в органах прокуратури України на прокурорських посадах з 31.05.2001 по час звернення.
1.3. зобов`язати Кропивницьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області призначити пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 та виплачувати з 10.07.2017, виходячи з розрахунку 90% від суми заробітної плати, обрахованої за останні 24 календарні місяці роботи перед зверненням за призначенням пенсії, на підставі довідки прокуратури Кіровоградської області № 18-202 вих. -17 від 10.07.2017 без обмеження розміру.
2. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відмова у призначенні пенсія аргументована тим, що загальний стаж роботи, який дає право на пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 14.10.2014 року становить 23 роки, у тому числі, стажу на прокурорських посадах - не менше 13 років. Натомість, загальний стаж роботи позивача становить 16 років 1 місяць 11 днів, що, на думку відповідача, не дає їй права на призначення відповідної пенсії. 
Позивач вказує, що відповідач неправомірно застосував норми Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 14.10.2014 року, оскільки, на її думку, слід було застосовувати норми Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 05.11.1991 року.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій 
3. Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасувати рішення Кропивницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області № 5371 від 18.07.2017 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугою 20 років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року;
Визнано наявність загального стажу роботи, що надає право ОСОБА_1 для призначення пенсії за вислугу 20 років для працівників органів прокуратури відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з періоду, що складається із половини строку навчання на денному відділенні в Кіровоградському сільськогосподарському технікумі за спеціальністю «Правознавство» 1 рік 4 місяці 29 днів; роботи на посадах державного службовця в органах прокуратури 2 роки 9 місяців; роботи в органах прокуратури України на прокурорських посадах з 31.05.2001 по час звернення.
Зобов`язано Кропивницьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 та виплачувати з 10.07.2017 року, виходячи з розрахунку 90% від суми заробітної плати, обрахованої за останні 24 календарні місяці роботи перед зверненням за призначенням пенсії, на підставі довідки прокуратури Кіровоградської області № 18-202 вих. -17 від 10.07.2017 без обмеження розміру.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на призначення пенсії відповідно до положень частини 1 статті 50 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-XII, оскільки на час роботи на посадах в органах прокуратури для неї діяли гарантії пенсійного забезпечення як для працівника прокуратури. Зміст та обсяг соціальних гарантій, які досягнуті працівниками прокуратури, не можуть бути звужені шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.
4. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 вересня 2017 року скасовано. У задоволенні позову відмовлено. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що до спірних правовідносин слід застосовувати Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VI. Оскільки для призначення пенсії за вислугу років у позивачки не вистачає стажу роботи, визначеного Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, суд апеляційної інстанції вказав на правомірність дій Пенсійного органу.
5. Постановою Верховного Суду від 24 січня 2019 року постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року скасовано. Справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду справи.
Повертаючи справу на продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, суд виходив з того, що, отримавши клопотання Кропивницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про відкликання апеляційної скарги на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 вересня 2017 року, Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом не було його вирішено відповідно до вимог процесуального закону та не прийнято відповідного процесуального рішення, що є порушенням норм процесуального права.
6. Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2019 року суд прийняв до свого провадження справу №404/5325/17(2-а/404/536/17) за апеляційною скаргою Кропивницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 вересня 2017 року.
Замінено відповідача - Кропивницьке об`єднане управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та призначено справу №404/5325/17(2-а/404/536/17) до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
12.03.2019 року на адресу апеляційного суду від відповідача надійшли письмові пояснення до апеляційної скарги, у яких відповідач відмовився від клопотання про відкликання апеляційної скарги за №7259/11-24 від 09.10.2017 і просив залишити його без розгляду. Підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі, та просив апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції від  скасувати, ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволені заявлених позовних вимог відмовити.
7. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2019 року скасовано постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 вересня 2017 року. У задоволенні позову відмовлено.
8. Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що норми Закону України «Про прокуратуру» в редакції закону від 05.11.1991 року втратили чинність і питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури врегульовано ч.1 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» в редакції закону від 14.10.2014 року, яка передбачає наявність стажу на посадах прокурорів на день звернення - 23 роки. Таким чином, відповідач як суб`єкт владних повноважень при прийняті рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії при наявному стажі 16 років 1 місяць 11 днів діяв у межах своїх повноважень та відповідно до норм діючого законодавства.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
9. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1  із касаційною скаргою, в якій просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
10. Касаційна скарга аргументована тим, що суд апеляційної інстанції не досліджував питання неврахування до стажу позивача половини строку навчання на денному відділенні в Кіровоградському сільськогосподарському технікумі за спеціальністю «Правознавство» 1 рік 4 місяці 29 днів; роботи на посадах державного службовця в органах прокуратури 2 роки 9 місяців; роботи в органах прокуратури України на прокурорських посадах з 31.05.2001 по час звернення, зазначивши лише, що стаж ОСОБА_1 на прокурорських посадах складав 16 років 1 місяць 11 днів.
Касатор вказала, що зміни у законодавстві, які звужують зміст та обсяг існуючих прав, не повинні застосовуватися, оскільки гарантії пенсійного забезпечення для працівників прокуратури, визначені положеннями частини 1 статті 50 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-XII діяли на час її роботи на посадах в органах прокуратури.
11. Верховний Суд ухвалою від 11 листопада 2019 року    відкрив провадження у справі за вказаною касаційною скаргою.
12. Відповідач надав відзив на касаційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ
13. 10.07.2017 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Кропивницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції Закону від 05.11.1991 року.
Посилалась на те, що станом на 10.07.2017 року, тобто, на день звернення до відповідача із відповідною заявою, стаж її роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» складає 20 років 3 місяців 10 днів з яких: навчання у вищому навчальному юридичному закладі - 1 роки 4 місяців 29 днів; робота на посадах державного службовця в органах прокуратури - 2 роки 9 місяців; робота в органах прокуратури - 16 років 1 місяці 10 днів (з 31.05.2001 року по час звернення 10.07.2017 року).
14. Кропивницьке об`єднане управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом № 5461/05-30 від 28.07.2017 року повідомило позивача про те, що рішенням Комісії від 18.07.2017 року №5371, відмовлено у призначенні пенсії, оскільки стаж позивача складає 16 років 1 місяць 11 днів, а відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» в редакції закону від 14.10.2014 року прокурори на період звернення з 01.10.2016 року по 30.09.2017 року за призначенням пенсії, мають право на пенсійне забезпечення не залежно від віку за наявності на день звернення вислугу років не менше 23 років, у тому числі, стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
15. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
16. Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
17. 8 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
18. За правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
19. За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, а саме за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX.
20. Частиною 1 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 5 листопада 1991 року, що діяла до 1 жовтня 2011 року) було встановлено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку. Пенсія призначається у розмірі 80 процентів від суми їхньої місячної заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержувані перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 процентів місячного заробітку. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.
Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VІ, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ.
Зокрема, змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права. Встановлено, що прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років.
З 15 липня 2015 року стаття 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-XII щодо права на пенсійне забезпечення за вислугу років втратила чинність, у зв`язку із набранням чинності нового Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VI.
Таким чином, оскільки позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії 10.07.2017 року, спірні правовідносини підлягають вирішенню за нормами Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VI (далі - Закон №1697-VI).
21. Згідно із статтею 86 Закону №1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що вислуга років позивача станом на час звернення із заявою про призначення пенсії складала 16 років 1 місяць 11 днів.
Тобто, вислуга років позивача є меншою від 23 річного стажу, визначеного частиною 1 статті 86 Закону № 1697-VII, що не надає позивачу право на призначення пенсії за вислугу років.
Колегія суддів зазначає, що навіть у випадку зарахування до загального стажу навчання у вищому навчальному юридичному закладі - 1 роки 4 місяців 29 днів; роботу на посадах державного службовця в органах прокуратури - 2 роки 9 місяців; роботу в органах прокуратури - 16 років 1 місяці 10 днів, як про це просить ОСОБА_1 у своїй позовній заяві, загальний стаж роботи становитиме 20 років 3 місяців 10 днів, що не дає їй права на призначення пенсії відповідно до статті 86 Закону №1697-VII.
22. Посилання касатора на те, що зміни в законодавстві, які звужують зміст та обсяг існуючих прав, не повинні застосовуватися колегія суддів вважає безпідставним, оскільки у період дії статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-XII у редакції від 26 липня 2001 року, чинній до   30 вересня 2011 року, пенсії призначалися прокурорам і слідчим зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років. 
Станом на 30 вересня 2011 року у позивача був відсутній стаж роботи 20 років, а тому у період дії статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-XII у редакції від   26 липня 2001 року    вона не набула права на призначення пенсії за вислугу років.
Відтак, при прийнятті Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII не відбулося звуження змісту та обсягу існуючих прав позивача.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 липня 2018 року у справі №752/2806/17, від 30 серпня 2018 року у справі № 212/7438/16-а, від 31 жовтня 2018 року у справі № 638/1952/17, від 24 січня 2019 року у справі №751/11012/16-а.
Оскільки стаж позивача за вислугу років не достатній для призначення пенсії на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, а в період дії статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-XII вона не набула права на призначення пенсії за вислугу років, пенсійний орган правомірно відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугою років.
Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованих висновків про відсутність підстав для задоволення позову.
23. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
24. З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.
25. Зважаючи на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
26. Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2019 року по справі № 404/5325/17 (2-а/404/536/17) - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                   Т.Г.Стрелець
Судді                                                                       А.І. Рибачук
                                                                      Л.В. Тацій