Справа № 428/3965/21 
Провадження № 33/810/207/21 

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» жовтня 2021 року                                         м. Сєвєродонецьк 

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Луганського апеляційного суду Руденко В.В., розглянувши клопотання захисника Осики Максима Ігоровича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Новоайдарського районного суду Луганської області від 17.09.2021 року щодо  ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Новоайдарського районного суду Луганської області від 17.09.2021 року притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454,00 грн.

       02 жовтня 2021 року захисником Осикою М.І. в інтересах ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови судді місцевого суду. В обґрунтування свого клопотання захисник вказує на те, що справу було розглянуто судом без участі ОСОБА_1 , а про існування оскаржуваного судового рішення ОСОБА_1 дізнався 23.09.2021 під час перегляду ЄДРСР та копію постанови суду отримав лише 24.09.2021. Отже захисник вважає, що ОСОБА_1 має право на поновлення йому пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення місцевого суду та просить його поновити.

       Перевіривши матеріали справи та наведені в клопотанні доводи щодо поважності причин пропуску ОСОБА_1 строку на оскарження рішення судді місцевого суду, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287  цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Правило дотримання десятиденного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи про адміністративні правопорушення розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.
Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Згідно ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Частиною 1  статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»  визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини  кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Безсторонність суду передбачає як його суб`єктивну свободу від упередженості чи зацікавленості в результаті розгляду справи, так об`єктивну, яка виключає будь-який обґрунтований сумнів стосовно безсторонності суду.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п.33 рішення у справі "Гурепка проти України").

Свою правову позицію щодо тлумачення поняття поважності причин, які можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження неодноразово висловив у своїй рішенням Верховний Суд. Зокрема у Постанові Першої судової палати ККС ВС від 30 жовтня 2018 року (справа № 299/2987/15-к провадження № 51-4594 км18) зазначено наступне.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).
При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.
Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючі всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.
Як убачається з матеріалів справи особа, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , хоча і не був особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду своєї справи, але був обізнаним про перебіг судового розгляду, оскільки його інтереси захищала адвокат Усова К.В., яка безпосередньо приймала участь у судовому засіданні Новоайдарського районного суду Луганської області, давала пояснення щодо обставин події, наводила свої аргументи щодо недоведеності вини  ОСОБА_1 , заявляла клопотання, приймала участь у дослідженні письмових доказів та була присутня під час оголошення судом 17 вересня 2021 року оскаржуваної постанови. Це свідчить про те, що ОСОБА_1 був обізнаний про результати прийнятого 17.09.2021 щодо нього судом рішення про накладення штрафу у розмірі 17 000 грн., з позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 рік. 
Крім того, згідно наявної в матеріалах справи заяви ОСОБА_1 (а.с.64), копію постанови судді Новоайдарського районного суду Луганської області від 17.09.2021 року він отримав 24 вересня 2021 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, який спливав – 27 вересня 2021 року.
Таким чином вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 безумовно був обізнаний про перебіг судового розгляду справи про адміністративне правопорушення та про зміст ухваленого щодо нього судом рішення, а отже мав можливість своєчасно подати апеляційну скаргу самостійно або через свого захисника Усову К.В., але не скористався своїм правом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у визначений законом строк.
Натомість, як свідчить ордер про надання правової допомоги (а.с.70), договір між адвокатом Осикою М.І. та ОСОБА_1 було укладено 29 вересня 2021 року, тобто вже після закінчення визначеного ч.2 ст.294 КУпАП строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, а сама апеляційна скарга захисником була подана до місцевого суду лише 02 жовтня 2021 року, про що свідчить долучений поштовий конверт «Укрпошта» (а.с.74), тобто після спливу визначеного законом строку на апеляційне оскарження.
З огляду на викладене не можна погодитися з наведеними у клопотанні захисника Осики М.І. доводами щодо поважності причин пропуску ОСОБА_1 строків на апеляційне оскарження постанови судді Новоайдарського районного суду Луганської області від 17.09.2021 року та апеляційний суд вважає їх неспроможними, оскільки, як сам ОСОБА_1 , який знав про результати прийнятого судом щодо нього рішення, а також його захисник Усова К.В., яка особисто брала участь у розгляді справи, маючи реальну можливість скористатися своїм правом на апеляційне оскарження судового рішення у визначений законом десятиденний строк після проголошення постанови місцевого суду, не скористалися наданим їм законом процесуальним правом з причин, які не можна вважати поважними. 
Інших причин, які унеможливили своєчасно самостійно або через свого адвоката Усову К.В. подати ОСОБА_1 апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у клопотанні захисника не наведено. 

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання захисника Осики М.І. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Новоайдарського районного суду Луганської області від 17.09.2021 рокупо справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , є безпідставним та задоволенню не підлягає, а тому подана апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, разом з доданими до неї документами.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП ,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити захиснику Осика Максиму Ігоровичу у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Новоайдарського районного суду Луганської області від 17.09.2021 року щодо  ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130КУпАП.
Апеляційну скаргу повернути особі, що її подала, разом з доданими до неї документами

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ ЛУГАНСЬКОГО 
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ                                   В.В. РУДЕНКО