11.11.21
22-ц/812/2119/21
Провадження №22-ц/812/2119/21 

П О С Т А Н О В А
Іменем України

11 листопада 2021 року м. Миколаїв
колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:
головуючого: Базовкіної Т.М.,
суддів: Данилової О.О. та Лівінського І.В.,
із секретарем судового засідання: Біляєвою В.М.,
за відсутності учасників справи,
розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу №490/6461/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Кредобанк» на рішення, яке постановив Центральний районний суд міста Миколаєва під головуванням судді Черенкової Наталії Петрівни у приміщенні цього суду 19 серпня 2021 року, повний текст якого складений того ж дня, за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Кредобанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христина Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков Артем Дмитрович, ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Кредобанк» (далі – АТ «Кредобанк», Банк), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області спору - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков А.Д., ОСОБА_2 , в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. 
Позов мотивований тим, що 26 квітня 2018 р. ним укладено договір купівлі-продажу автомобіля PEUGEOT 3008, 2018 випуску, № шасі НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1997, колір - сірий, державний реєстраційний номер - НОМЕР_2 за ціною 906950 грн. з ПДВ. 27 квітня 2018 р. між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Кредобанк», правонаступником якого є АТ «Кредобанк», укладений кредитний договір №17020/2018 , за умовами якого Банк надав ОСОБА_1 кредит у вигляді грошових коштів в сумі 801666 грн. 19 коп. на строк до 26 квітня 2025 р. для здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу вищевказаного транспортного засобу, а також в сумі 30759 грн. 19 коп. для оплати страхування від нещасних випадків. 27 квітня 2018 р. між Банком та ОСОБА_2 укладений договір поруки №17020/2018/2, за яким ОСОБА_2 зобов`язалась відповідати перед кредитором за невиконання ОСОБА_1 зобов`язань в повному обсязі. В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладений договір застави майнових прав №17020/2018/1. 27 липня 2021 р. приватним виконавцем Баришніковим А.Д. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №66289020 за заявою АТ «Кредобанк» про звернення стягнення на рухоме майно, а саме - автомобіль PEUGEOT 3008, 2018 року випуску, державний реєстраційний номер - НОМЕР_2 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації вищевказаного автомобіля, приватним виконавцем запропоновано задовольнити вимоги Банку за період з 27 грудня 2020 р. по 27 травня 2021 р., а саме: 590793 грн. 81 коп. - неповернута сума кредиту; 24942 грн. 51 коп. - прострочені відсотки; 41815 грн. 24 коп. - штраф за невиконання не грошових зобов`язань; 2500 грн. - плата нотаріусу за вчинення виконавчого напису. Постанову про відкриття провадження разом з іншими постановами приватного виконавця щодо арешту майна позивача, коштів, про стягнення з позивача основної винагороди ОСОБА_1 отримав поштовим відправленням 30 липня 2021 р. Зі змісту постанови він дізнався, що підставою для відкриття виконавчого провадження став виконавчий документ – виконавчий напис №2169 від 24 червня 2021 р., виданий приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. 
Посилаючись на те, що зазначений виконавчий напис вчинений з порушенням вимог статті 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, вказана у виконавчому написі заборгованість не є безспірною, оскільки позивач відповідно до умов кредитного договору проводив оплату коштів, у зазначеній у виконавчому написі заборгованості безпідставно включений штраф, позивач не отримував жодних вимог щодо погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, у тому числі шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, позивач просив визнати вищевказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. 
Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій ОСОБА_1 просить зупинити стягнення на підставі виконавчого напису вчиненого 24 червня 2021 р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. за №2169 про звернення стягнення на рухоме майно, а саме: автомобіля PEUGEOT 3008, 2018 випуску, державний реєстраційний номер - НОМЕР_2 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №17020/2018 від 27 квітня 2018 р. 
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 серпня 2021 року заява про забезпечення позову ОСОБА_1 задоволена. 
Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №2169 виданого 24 червня 2021 р., вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. на підставі якого, приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим А.Д., відкрито виконавче провадження №66289020 про звернення стягнення на рухоме майно ОСОБА_1 , передане в заставу АТ «Кредобанк», в рахунок погашення кредитної заборгованості до набрання рішенням законної сили.
       Ухвала суду мотивована тим, що виходячи із специфіки виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа.
Тому суд виходив з того, що зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа застосовується як захід забезпечення позову при розгляді справ щодо оскарження виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Вказане, на думку суду, узгоджується із положенням пункту 2 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа, а тому задовольнив заяву про забезпечення позову.
В апеляційній скарзі АТ «Кредобанк» вказує, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та такою, що порушує норми матеріального та процесуального права, порушує законні інтереси Банку як заставодержателя, а тому просить її скасувати та постановити нову якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову в повному обсязі.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що у зв`язку із повторним грубим порушенням ОСОБА_1 , який є позичальником за укладеним з АТ «Кредобанк» кредитним договором № 17020/2018 від 27 квітня 2018 року, а саме – простроченням щомісячних платежів 27 квітня 2021 року відповідачем позивачеві була направлена досудова вимога щодо виконання договірних зобов`язань, яка 18 травня 2021 року була повернута відправнику через невручення, у зв`язку з чим 22 червня 2021 року відповідач звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. із заявою про звернення стягнення на предмет застави шляхом вчинення виконавчого напису, на підставі чого приватним нотаріусом було 14 квітня 2021 року вчинено виконавчий напис з дотриманням вимог законодавства – статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат».
Заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не містить обґрунтування необхідності задоволення такої заяви, зокрема в ній не зазначено, яким чином невжиття заходів забезпечення позову може утруднути або зробити неможливим виконання рішення по справі. Суд в ухвалі не навів мотивів щодо задоволенні заяви, не дослідив обґрунтування, яке надав позивач, та відсутність доказів, не дав оцінки тому, що застосування заходів забезпечення позову порушує законні права відповідача, який має намір реалізувати права, надані договором застави, та його права як стягувача у виконавчому провадженні. Судом не враховано, що під час виконавчого провадження з виконання виконавчого напису боржник умисно приховував предмет застави від реалізації; позивач має право в будь-який момент в межах позовної давності звернутись до суду за захистом своїх прав; виконавчий напис вважається законним, поки не буде визнаний судом таким, що не підлягає виконанню.
       Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
В суд апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися, на електронну пошту апеляційного суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 та представника відповідача адвоката Павленка С.В. про розгляд справи в їх відсутність.
       Зважаючи на вимоги частини 6 статті 128, частин 1, 2 статті 130, частини 2 статті 372 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення учасників справи, які не з`явилися, належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.
       Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами  ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
       Ухвала суду першої інстанції відповідає вказаним положенням процесуального закону.
       Як вбачається зі матеріалів справи, 27 квітня 2018 р. між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Кредобанк», правонаступником якого є АТ «Кредобанк», укладений кредитний договір №17020/2018, за умовами якого Банк надав ОСОБА_1 кредит у вигляді грошових коштів в сумі 801666 грн. 19 коп. на строк до 26 квітня 2025 р. для здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу вищевказаного транспортного засобу, а також в сумі 30759 грн. 19 коп. для оплати страхування від нещасних випадків. В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладений договір застави майнових прав №17020/2018/1.
На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д. перебуває виконавче провадження №66289020 з виконання виконавчого напису №2169 від 24 червня 2021 року, який виданий приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., про звернення стягнення на рухоме майно, а саме - автомобіль PEUGEOT 3008, 2018 випуску, державний реєстраційний номер - НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації вищевказаного автомобіля, запропоновано задовольнити вимоги Банку за період з 27 грудня 2020 р. по 27 травня 2021 р., а саме: 590793 грн. 81 коп. - неповернута сума кредиту; 24942 грн. 51 коп. - прострочені відсотки; 41815 грн. 24 коп. - штраф за невиконання не грошових зобов`язань; 2500 грн. - плата нотаріусу за вчинення виконавчого напису. 
       Вважаючи, що цей виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням вимог закону, а саме – вчинений щодо заборгованості, яка не є безспірною, та без підтвердження звернення кредитора до боржника з вимогою щодо виконання зобов`язання, що не відповідає приписам статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визнати вищевказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Одночасно позивач просив суд про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., вчиненого 24 червня 2021 р. та зареєстрованого в реєстрі за №2169.
       Відповідно до частини 1 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Частиною 2 цієї статті визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
За змістом частини 3 статті 150 цього Кодексу, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. 
Положеннями частини 1 статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення  позову, в тому числі, і зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.
Як роз`яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати, наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.
У справі, яка переглядається, позивач на підставі пункту 6 частини першої статті 150 ЦПК України просив зупинити стягнення, яке вже відбувається на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Позовна  заява ОСОБА_1 містить немайнову вимогу, рішення про задоволення якої не вимагатиме примусового виконання.
Звертаючись з відповідною заявою про забезпечення позову, позивач обґрунтовував її тим, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача.
Таким чином, предметом спору у цій справі є визнання вищевказаного напису таким, що не підлягає виконанню, тобто зі змісту позовної заяви вбачається наявність спору між сторонами щодо законності вчинення виконавчого напису. 
Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Частиною першою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною першою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Оскільки у цій справі позивач звернувся до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то у такому випадку не мала взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а мала застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.
Аналогічні висновки містяться у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18. 
З огляду на відповідні законодавчі приписи та з урахуванням встановлених обставин справи, враховуючи, що 27 липня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим А.Д. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66289020 з примусового виконання виконавчого напису № 2169 від 24 червня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., яким передбачено звернення стягнення на користь Банку належного позивачу автомобілю, про арешт майна боржника, а позивач оскаржує такий виконавчий напис в судовому порядку шляхом подання позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, через те, що вважає, що такий виконавчий напис здійснено з порушенням норм чинного законодавства, - існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав  позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду. Адже у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи приватним виконавцем буде примусово реалізовано належне позивачу майно, то останній не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення його порушених чи оспорюваних прав або інтересів. 
Тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 2169 від 24 червня 2021 року, яким звернуто стягнення на автомобіль, і вважає, що такі заходи є адекватним та ефективним способом забезпечення позову, співмірним із заявленими позовними вимогами.
       До того ж, такий спосіб забезпечення позову як зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, який оскаржується боржником у судовому порядку, прямо передбачено пунктом 6 частини 1 статті 150 ЦПК України.
Невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду, утруднити повернення майна позивачу і відновлення його порушеного права.
Зазначене відповідає висновкам, викладеним в ухвалах Верховного Суду в аналогічних справах, зокрема, від 01 листопада 2018 року у справі № 755/1603/18, від 04 квітня 2019 року у справі № 465/5843/18, від 13 червня 2019 року у справі № 760/25536/18, від 23 жовтня 2019 року у справі № 760/12325/19.
За такого доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову через недоведеність того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, ґрунтується на помилковому тлумаченні норм процесуального права та невірній оцінці обставин справи.
Також не приймаються посилання в апеляційній скарзі на порушення прав відповідача як стягувача у виконавчому провадженні та застоводержателя у кредитних відносинах, оскільки мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу. Крім того, підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду або унеможливити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. 
Доводи відповідача, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з дотриманням вимог чинного законодавства, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони стосуються розгляду спору по суті, тоді як цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.
Посилання банку щодо того, що під час виконавчого провадження з виконання виконавчого напису боржник умисно приховував предмет застави від реалізації, слід відхилити, оскільки вони не мають правового значення при вирішенні питання щодо вжиття заходів забезпечення позову. 
Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до постановлення помилкової ухвали, а тому колегія суддів в силу положень статті 375 ЦПК України не вбачає підстав для скасування ухвали суду.
З огляду на результати розгляду апеляційної скарги та положення статті 141 ЦПК України відсутні підстави для розподілу судових витрат.
       Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк» залишити без задоволення, ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 серпня 2021 року залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді:                                                                    О.О. Данилова 
І.В. Лівінський

________________________________________________
Повний текст постанови складений 11 листопада 2021 року