ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2021 року                                                         м. Чернівці
Суддя Чернівецького апеляційного суду Марчак В.Я. за участю секретаря судового засідання Чобана А.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Крамар І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Першотравневого районного суду м.Чернівці від 28 вересня 2021 року відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Республіки Казахстан, зареєстрованого АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 ,розлученого, непрацюючого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2012 року народження, за ч.1 ст173-2 КУпАП, -
УСТАНОВИВ
Короткий зміст оскарженого судового рішення.
Постановою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 28 вересня 2021 року  ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт терміном на 30 (тридцять) годин.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.
На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.
Свої доводи мотивує тим, що постанова є незаконною, необґрунтованою, ухваленою без повного з`ясування всіх обставин справи, оскільки його не було належним чином повідомлено про день та час розгляду справи та позбавлено доступу до правосуддя.
Зазначає, що при винесенні постанови суд не з`ясував, чи дійсно він вчинив домашнє насильство, не прийняв до уваги його письмові пояснення, які містяться в матеріалах справи, в яких він зазначив, що не вчиняв насильство відносно співмешканки ОСОБА_2 , яка провокувала його, коли він тільки увійшов в будинок.
Стверджує, що нецензурні висловлювання не формують собою домашнє насильство, не утворюють склад адміністративного правопорушення. 
Вказує, що у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення та у постанові суду не зазначено, яку реальну або потенційну шкоду було завдано потерпілій.
Зазначає, що у справі не було встановлено свідків даного правопорушення, які об`єктивно могли б підтвердити обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та висновки суду першої інстанції про його щире каяття у вчиненому, не відповідають матеріалам справи.

_____________________________________________________________________
ЄУНСС 725/6395/21                        Головуючий у І інстанції Іщенко І.В.
Номер провадження 33/822/638/21        Суддя-доповідач: Марчак В.Я.

Крім того, просить поновити строк на оскарження постанови суду, оскільки судом першої інстанції не було належним чином повідомлено його про дату та час розгляду справи та розглянуто справу без його участі. Про наявність постанови суду він дізнався після телефонного дзвінка з Філії державної установи «Центр пробації» у Чернівецькій області. Копію постанови отримав 05 листопада 2021 року, після звернення в районний суд.
Обставини, встановлені Судом першої інстанції.
Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 24.09.2021 року о 03 год.00 хв, в АДРЕСА_2 вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , домашнє насильство психологічного характеру, а саме: погрожував неприємноcтями, крутив руки, погрожував фізичною розправою, ображав словесно, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст173-2 КУпАП.

Позиції учасників апеляційного провадження.
ОСОБА_1 та захисник Крамар І.І. підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
Потерпіла ОСОБА_2 у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час і дату судового розгляду, що, на підставі ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.

Мотиви Суду.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення в межах поданої апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника Крамар І.І., апеляційний суд дійшов наступних висновків.
У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що з ОСОБА_2 вони спілкуються чотири роки, а разом проживають в орендованій квартирі два з половиною місяці. Вказав, що ОСОБА_2 є конфліктною людиною та часто вчиняє сварки безпідставно, погрожує йому, коли він збирається іти від неї. Зазначає, що 23 вересня 2021 року ОСОБА_2 повернулась з роботи, без причини вчинила сварку з ним, била по обличчю, залізною палкою вдарила по спині та голові, у подальшому викликала поліцію. Після цього, працівники поліції забрали його в райвідділ, і через три години він повернувся до спільно орендованої квартири з ОСОБА_2 , оскільки йому більше немає, куди іти. В квартирі ОСОБА_2 знову вчинила сварку з ним та повторно викликала працівників поліції. В результаті цього було складено відносно нього повторно протокол про адміністративне правопорушення. Пояснив, що вини своєї в інкримінованому йому правопорушенні не визнає та не вбачає в своїх діях домашнього насильства психологічного характеру.
Крім цього, з пояснень захисника стало відомо, що того дня було складено, ще три протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за заявами ОСОБА_2 та її неповнолітньої дочки ОСОБА_3 .
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки судом першої інстанції не вжито заходів для виклику в судове засідання особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та забезпечення його прав згідно ст.268 КУпАП.
Ці права поновлено судом апеляційної інстанції у повному обсязі, що ствердив і сам апелянт.
Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення проаналізував наявні у справі докази та зробив вірний висновок про наявність у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення – є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з диспозицією ст. 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства - це умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Для встановлення події адміністративного правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
Пунктом 3 ч. 1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно п. 14 ст. 1 цього Закону, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Незважаючи на доводи апеляційної скарги, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підтверджується належними та достатніми доказами, зібраними працівниками поліції у порядку ч.2 ст.251 КУпАП та доданими до справи.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №632670 від 24 вересня 2021 року, ОСОБА_1 цього ж дня о 03 год. 00 хв. по АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно співмешканки ОСОБА_2 , а саме: вчинив сварку, погрожував неприємностями, крутив руки, погрожував розправою, ображав словесно. (а.с.1).
Протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, чітко викладено суть правопорушення. 
ОСОБА_4 у свою чергу ознайомився зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, підписав його, від надання пояснень відмовився, заперечень не надавав.
Заявою та поясненнями ОСОБА_2 від 24 вересня 2021 року встановлено, що ОСОБА_1 вчиняв неодноразово сварку відносно неї, ображав словесно, крутив руки, погрожував їй та її малолітнім дітям ( а.с.2-3).
Письмові пояснення ОСОБА_2 об`єктивно узгоджуються з іншими доказами у справі та відповідають фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. 
Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , 24 вересня 2021 року його співмешканка ОСОБА_2 провокувала його зі своєю донькою, погрожувала йому різними розправами. Відносно дочки , то він відштовхнув її після того, як вона підняла на нього руку ( а.с 4).
Однак, письмові пояснення ОСОБА_1 не узгоджуються з його поясненнями в судовому засіданні апеляційної інстанції, оскільки в них не зазначено що ОСОБА_2 наносила тілесні ушкодження ОСОБА_1 . Даний факт також не підтверджено жодними доказами, не надано ОСОБА_1 відповідних висновків експертиз тощо.
Крім того, з рапорту начальника ЧРУ ГУНП в Чернівецької області вбачається, що з письмовою заявою про вчинення домашнього насильства звернулася неповнолітня дочка ОСОБА_2 – ОСОБА_3 , про що складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ( а.с.5).
Таким чином, на підставі наведеного, апеляційний суд вважає доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 непереконливими та критично їх оцінює, оскільки вони є суперечливими та не відповідають матеріалам справи.
Твердження сторони захисту про відсутність свідків, які могли б підтвердити обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення не знаходять свого підтвердження.
Згідно ч.1 ст 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються прізвища та адреси свідків, якщо вони є.
Оскільки, поліцейськими не було встановлено свідків на місці вчинення правопорушення, відповідно останні ними не залучалися.
Зазначення районним судом в мотивувальній частині постанови посилання на щире каяття ОСОБА_1 апеляційний суд оцінює як помилково зазначене, оскільки в судовому засіданні ОСОБА_1 не було та з матеріалів справи цього не вбачається, а в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 це заперчив.
Давши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2. КУпАП.
Таким чином, достатніх доводів, які б спростували правильність висновків судді про винуватість ОСОБА_1 у скоєному та накладення на нього адміністративного стягнення, апеляційна скарга не містить.
Порушень вимог закону при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, які можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, апеляційний суд не вбачає.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33-35, 245, 247, 248, 249, 251, 252, 283, 294 КУпАП апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 вересня 2021 року.
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Виключити з мотивувальної частини постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 вересня 2021 року посилання суду на щире каяття ОСОБА_1 .
Постанову Першотравневого -районного суду м. Чернівці від 28 вересня 2021 року, якою  ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП– залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького
апеляційного суду                                [підпис]                        В.Я. Марчак

Згідно з оригіналом        
Суддя Чернівецького
апеляційного суду      _________________   В.Я. Марчак
(посада)                           (М.П., підпис)                            (ПІБ)
24.11.2021 року 
(дата засвідчення копії)