ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

13 грудня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/27/21
Головуючий у першій інстанції - Логвіна Т. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1467/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
                                    головуючого-судді: Онищенко О.І.
                                    суддів:  Скрипки А.А., Харечко Л.К.                                         
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс»
Відповідач: ОСОБА_1 
Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 
  Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 березня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди (суддя Логвіна Т.В.), ухвалене о 12 год. 00 хв. у м.Чернігів, повний текст рішення складено 26 березня 2021 року,
                                     В С Т А Н О В И В:
У січні 2021 року ТОВ «Автокредит Плюс» звернулося до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 191 345,73 грн у відшкодування майнової шкоди, заподіяної в результаті пошкодження автомобіля «Шевроле Каптіва», д.р.н. НОМЕР_1 , у ДТП 18 травня 2019 року. Позов мотивовано тим, що ТОВ «Автокредит Плюс» є власником автомобіля «Шевроле Каптіва». 18 травня 2019 року близько 15 год. 18 хв. в м.Чернігові по вул.Шевченка, в районі буд.183 трапилася ДТП за участі автомобіля «Шевроле Каптіва», д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , автомобіля «Хюндай Елантра», д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Фольксваген Транспортер», д.р.н. НОМЕР_3 , та «ВАЗ21043», д.р.н. НОМЕР_4 з причепом, які знаходилися в нерухомому стані. Позивач вказував, що саме невідповідність дій водія ОСОБА_1 пунктам ПДР є необхідною умовою та причиною настання вищевказаної пригоди. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була. За доводами ТОВ «Автокредит Плюс», згідно зі звітом №270/1 про результати додаткового автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 29.07.2019 року різниця між ринковою вартістю автомобіля «Шевроле Каптіва» без урахування пошкоджень, отриманих у ДТП 18.05.2019 року та його ринковою вартістю з урахування пошкоджень, отриманих у ДТП 18.05.2019 року, станом на дату оцінки - 18.05.2019 року складає 191 345,75 грн, яку належить стягнути з відповідача на користь позивача.  
Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 березня 2021 року позов задоволено; стягнуто з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 191 345 грн 73 коп., а також судовий збір у розмірі 2870 грн 20 коп. Рішення суду мотивовано тим, що дії водія ОСОБА_1 є причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди і перебувають в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, стягнути з позивача усі понесені та документально підтверджені судові витрати по справі. Апеляційна скарга мотивована тим, що на час ухвалення рішення суду у даній справі відсутнє будь-яке судове рішення, яке набрало законної сили, котрим була б доведена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП або кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, за результатами подій, які мали місце 18 травня 2019 року, у зв`язку з чим матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів причинно-наслідкового зв`язку між діями/бездіяльністю ОСОБА_1 та збитками, які заподіяні власнику транспортного засобу марки Шевроле Каптіва. За доводами відповідача, слідчий вийшов за межі своїх повноважень, вказавши, що начебто ОСОБА_1 допустив порушення ПДР України, оскільки слідчий не є суддею та не має відповідної ліцензії судового експерта. ОСОБА_1 вважає, що позивачем не додано доказів належності ТОВ «Автокредит Плюс» до відшкодування шкоди, не встановлено належність автомобіля саме даній юридичній особі. Також відповідач посилається, що судом не була врахована правова позиція, згідно з якою боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди або МТСБУ, якщо цивільно-правова відповідальність завдавача шкоди на момент ДТП не була застрахована. При цьому вказує, що страховик відповідача або МТСБУ до участі в розгляді даної справи не залучався, обставина проведення позивачу страхової виплати судом не встановлювалась. Крім того, сторона відповідача вважає наданий до позовної заяви висновок експертного товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу №270 від 09.07.2019 року неналежним та недопустимим доказом розміру заподіяного збитку, оскільки не було надано його оригіналу. ОСОБА_1 посилається, що позивачем не надано жодного письмового доказу на підтвердження факту проведення будь-яких відновлювальних або ремонтних робіт транспортного засобу на підтвердження обставин дійсного розміру матеріальних збитків.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.
По справі встановлено, що ТОВ «Автокредит Плюс» є власником автомобіля «Chevrolet Captiva», д.р.н. НОМЕР_1 (а.с.9). 
18 травня 2019 року, близько 15 год. 18 хв. в м.Чернігові по вул.Шевченка в районі буд.№183 трапилася ДТП за участю автомобіля марки «Chevrolet Captiva», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , котрий рухався по вул.Шевченка зі сторони вул.Кривоноса в напрямку вул.Малиновського, автомобіля «Hyundai Elantra», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по вул.Шевченка зі сторони вул.Малиновського в напрямку вул.Кривоноса, та автомобілів марки «Volkswagen Transporter», р.н. НОМЕР_3 , та «ВАЗ 21043», р.н. НОМЕР_4 з причепом марки «ПР ПП-2.88, р.н. НОМЕР_5 , які знаходилися в нерухомому стані, припаркованими біля правого краю проїзної частини вул.Шевченка, відносно напрямку руху автомобіля марки «Chevrolet Captiva» під керуванням ОСОБА_2 на ділянці дороги, де малось розширення проїзної частини.
Відомості за фактом вказаної ДТП було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Постановою слідчого СВ Чернігівського ВП ГУ НП в Чернігівській області від 12 серпня 2019 року вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України; копію постанови направлено начальнику Управління патрульної поліції в Чернігівській області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху України, згідно положень КУпАП (а.с.10-13).
Відповідно до вказаної постанови слідчого в ході досудового розслідування встановлена відсутність складу кримінального правопорушення в діях водія ОСОБА_1 , передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Але в даній дорожній обстановці у діях водія ОСОБА_1 вбачається порушення вимог п.п.1.3. 1.5., 2.3.(б), 10.1, 14.2(в) ПДР України, а саме, керуючи автомобілем марки «Hyundai Elantra», водій проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку та, виконуючи обгін, не переконався в тому, що зустрічна смуга руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, не надав переваги в русі автомобілю «Chevrolet Captiva», в результаті чого відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів та в результаті зіткнення автомобіль «Chevrolet Captiva» врізався в автомобіль «Volkswagen Transporter», а автомобіль «Hyundai Elantra» відкинуло в бік «ВАЗ 21043» та водій ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження. Дії водія ОСОБА_1 є причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди і перебувають в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.
Постановою судді Деснянського районного суду м.Чернігова від 04 лютого 2020 року закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с.14).
На час ДТП цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля «Hyundai Elantra» застрахована не була (а.с.15).
Згідно зі звітом про результати автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу, складеного 9 липня 2019 року суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , зокрема вартість відновлювального ремонту автомобіля легкового «Chevrolet Captiva», необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 18.05.2019 року, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складників, з урахуванням суми ПДВ у вартості складників та ремонтних матеріалів, станом на дату оцінки - 18.05.2019 року, складає 191 345,73 грн (а.с.16-19).
У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за заподіяння позадоговірної шкоди встановлено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Позадоговірна (деліктна) відповідальність, яка є видом цивільно-правової відповідальності, настає при існуванні складу правопорушення, що включає такі елементи, як: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.
Разом з тим, частиною 5 статті 1187 ЦК України закріплено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно з частиною першою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
У пункті 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Тлумачення частини другої статті 1187 ЦК України свідчить про те, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Тобто нормами частини другої статті 1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець.
Враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 на момент вчинення ДТП керував автомобілем «Hyundai Elantra», р.н. НОМЕР_2 , правомірно, тобто був законним володільцем транспортного засобу, адже відомостей про інше суду не надано, він вважається особою, яка здійснювала діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції, належним чином оцінивши всі докази у їх сукупності, врахувавши усі обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 191 345,73 грн.
Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини.
Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду.
З огляду на викладене, встановлені у справі про адміністративне правопорушення обставини є обов`язковими для суду, що вирішує зазначений цивільний спір з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
При цьому закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності не впливає на вирішення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, заподіяної потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в цьому випадку суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова відповіді на питання про те, чи мала місце ДТП та чи сталася вона з вини особи, щодо якої складений протокол про адміністративне правопорушення.
Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 761/22987/14-ц (провадження № 61-25311св18).
У даній справі встановлено, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019270010002950 від 18.05.2019 року, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, а постановою судді Деснянського районного суду м.Чернігова від 04 лютого 2020 року закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Постанови набрали законної сили,  відомості про їх оскарження в матеріалах справи відсутні.
При цьому постановою про закриття кримінального провадження встановлено, що саме дії водія ОСОБА_1 є причиною настання даної ДТП і перебувають в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. Саме на підставі даної постанови із встановленими нею обставинами дорожньо-транспортної пригоди була винесена постанова суду про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів).
Враховуючи викладене, вказаними постановами встановлено порушення відповідачем вимог Правил дорожнього руху, причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою, що свідчить про доведеність загальних умов деліктної відповідальності.
Доводи апеляційної скарги, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, встановлена не була, не заслуговують на увагу, оскільки не притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху мало місце не в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а в зв`язку із закінченням строків притягнення до відповідальності, що не є підставою для звільнення від цивільно - правової відповідальності за завдану шкоду.
Посилання відповідача на те, що слідчий вийшов за межі своїх повноважень, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки постанова слідчого є чинною, відомості про її оскарження в матеріалах справи відсутні, відповідно відсутні підстави для висновку, що викладені в ній обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди та встановлення винної в цьому особи не можуть бути враховані при розгляді питання правових наслідків вказаної ДТП.
З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України), особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.
У порушення вказаних вимог закону стороною відповідача не спростовано обставини дорожньо-транспортної пригоди, не надано належних та допустимих доказів відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, яка сталася 18 травня 2019 року, в результаті якої було пошкоджено автомобіль позивача.
На підтвердження права власності на автомобіль «Chevrolet Captiva», д.р.н. НОМЕР_1 , позивачем до позовної заяви додано копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, згідно з яким право власності на вказаний автомобіль зареєстровано 13 січня 2016 року за ТОВ «Автокредит Плюс». У зв`язку з викладеним, є безпідставними доводи апеляційної скарги, що позивачем не надано доказів належності позивача - ТОВ «Автокредит Плюс» до відшкодування шкоди і не встановлено належність автомобіля «Шевроле Каптіва» саме даній юридичній особі.  
ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі посилається на неврахування судом правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, відповідно до якої у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.
Проте, судом у даній справі встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Hyundai Elantra», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для покладення саме на відповідача, як особи, дії якого стали причиною настання дорожньо-транспортної пригоди, обов`язку по відшкодуванню завданої в результаті такої дорожньо-траснпортної пригоди матеріальної шкоди. У даному випадку звернення до суду із позовом до винної у ДТП особи є ефективним способом захисту порушених прав потерпілої сторони.
Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом факту наявності полісу страхування автомобіля позивача.
Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
За матеріалами справи встановлено, що цивільно-правова відповідальність настала у особи, відповідальність якої застрахована не була, у зв`язку з чим у даному випадку не має правового значення наявність страхового полісу у особи, яка не визнана винною у дорожньо-транспортній пригоді. Відповідно у суду були відсутні  підстави для залучення до участі у розгляді справи АТ «СГ «ТАС», у якій застраховано цивільно-правову відповідальність позивача як власника автомобіля «Chevrolet Captiva», д.р.н. НОМЕР_1 .
Крім того, не заслуговують на увагу посилання відповідача на неналежність доказів.
Так, на підтвердження розміру заподіяної матеріальної шкоди позивачем додано до позовної заяви звіт №270 про результати автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 . Вказаний звіт разом з додатками підписано особисто ОСОБА_3 , прошито і скріплено його печаткою. У зв`язку з викладеним, відсутні підстави для висновку, що до суду було надано копію, а не оригінал висновку експертного дослідження, і що він не є належним доказом по справі.
Зазначений доказ  ОСОБА_1 не спростував, інший розмір шкоди ним не доведено, що є його процесуальним обов`язком, а тому доводи апеляційної скарги про недоведеність розміру шкоди є необґрунтованими.
З урахуванням положень ст.1192 ЦК України та ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд першої інстанції обгрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача вартість відновлювального ремонту автомобіля «Chevrolet Captiva», д.р.н. НОМЕР_1 , необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 18.05.2019 року, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складників, з урахуванням суми ПДВ у вартості складників та ремонтних матеріалів.
При цьому чинним законодавством не встановлено обов`язку позивача при визначенні розміру заподіяних внаслідок ДТП збитків надавати докази на підтвердження факту проведення будь-яких відновлювальних або ремонтних робіт транспортного засобу, враховуючи, що відшкодовуються витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Враховуючи викладене в сукупності, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні підстави і для відшкодування йому судових витрат.
Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -
                                  П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:                                          Судді: