ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" грудня 2021 р.                     Справа№ 910/11384/20 (910/20615/20)
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Доманської  М.Л.
суддів:            Полякова Б.М. 
          Пантелієнка  В.О. 
 
за участю секретаря судового засідання Кудько О.О.
та представників учасників провадження у даній справі відповідно до протоколу судового засіданні від 13.12.2021,
розглянувши матеріали апеляційної скарги  Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИВЕНА"
на рішення господарського суду міста Києва від 15.03.2021
у справі № 910/11384/20 (910/20615/20)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Насіння"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИВЕНА"
про стягнення 557 237, 34 грн
в межах справи №910/11384/20
про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Насіння"

ВСТАНОВИВ
Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Насіння" звернулось до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИВЕНА" про стягнення 557  237, 34 грн  у межах справи №910/11384/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Насіння".
В  позовній   заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Насіння" (далі - Позивач) просить стягнути на його користь з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИВЕНА" (далі - Відповідач) суму основного боргу в розмірі    416 489, 68 грн, пеню в розмірі 17 342, 36 грн, штраф в розмірі 83 297, 94 грн, відсотки річних в розмірі 34  684,71 грн, інфляційні втрати в розмірі 5 422, 00 грн та судовий збір в розмірі 8 358, 56 грн. 
Рішенням господарського суду міста Києва від 15.03.2021 у справі № 910/11384/20 (910/20615/20) позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Насіння" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИВЕНА" про стягнення 557 237,34 грн в межах справи №910/11384/20 задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИВЕНА" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Насіння" суму основного боргу в розмірі 416 489, 68 грн, пеню в розмірі 17 342, 36 грн, штраф в розмірі 83 297, 94 грн, відсотки річних в розмірі 34 684,71  грн, інфляційні витрати в розмірі 5 422, 00 грн та судовий збір в розмірі 8 358, 56 грн. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду міста Києва від 15.03.2021 у справі №910/11384/20 (910/20615/20) та ухвалити нове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Насіння" у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИВЕНА" за Договором поставки від 12.03.2020 №2-1203/пр739.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Скаржник зазначає, що відсутність наданих позивачем рахунків з нарахуванням річних засвідчує факт того, що позивач не повідомляв належним чином відповідача про заборгованість, внаслідок чого позбавив відповідача можливості виконати дані вимоги, разом з цим, позивач не дотримався умов договору, що суперечить положенням ст. 526 ЦК України. Скаржник зазначає, що ні в додатках до позовної заяви, ні в матеріалах справи не міститься жодних доказів досудового врегулювання спору (претензії або інших звернень), не міститься доказів направлення та отримання відповідачем будь-яких претензій/звернень, а тому, виконати дані вимоги Відповідач не зміг. Ці обставини вказують на те, що Позивач вводить суд в оману, зазначаючи у позові про досудове врегулювання спору. В скарзі зазначено, що господарським судом міста Києва було відкрито позовне провадження без належного дослідження позовної заяви ТОВ «Торговий дім «Насіння», а саме, прохальної частини щодо найменування відповідача, на її відповідність змісту позовної заяви, та відкрито позовне провадження без усунення недоліків. На думку скаржника, суд вийшов за межі позовної заяви, відкривши провадження без уточнення та зміни прохальної частини позову, та винесенням рішення щодо іншого суб`єкта.
16.07.2021 до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Насіння" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано, що позивачем  у позовній заяві було здійснено розрахунок 24 % річних згідно з умовами договору, зважаючи на прострочення відповідачем оплати поставленого товару у строк до 01.08.2020, з яким погодився суд першої інстанції, задовольнивши позов в повному обсязі. Позивачем зазначено, що якщо відповідач вважає, що зазначений розрахунок виконано невірно, відповідач має право надати контррозрахунок, чого зроблено не було ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі. В відзиві зазначено, що чинним законодавством не передбачено обов`язкового досудового врегулювання спору у даній справі, тому Позивачем і не додавались до позовної заяви будь-які вимоги або претензії, адресовані відповідачу. Щодо описки в прохальній частині позовної заяви в відзиві зазначено, що дійсно, позивачем було допущено описку в прохальній частині позовної заяви. Але на титульній сторінці позовної заяви та по тексту позову, в усіх доказах, наданих позивачем із позовною заявою, зазначено правильне найменування відповідача. Позов пред`явлено саме до ТОВ «Живена», а не будь-якої іншої юридичної особи.
В судове засідання 13.12.2021 з`явився представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Насіння". Представники інших учасників справи не зявились, про причини неявки не повідомили.
Учасники справи про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином направленням на адреси їх місцезнаходження учасників справи копій відповідної ухвали суду.
Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зобов`язує сторін добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.
Частиною 11 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
В той же час, за положеннями статті 129 Конституції України та статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).
Наведена правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2020 у справі №924/369/19.
Судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України     ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2    статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень"    усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного     дняпісля     їх виготовлення     і    підписання.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").
Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що сторони не були позбавлені права та можливості ознайомитись з відповідною ухвалою Північного апеляційного господарського суду, дізнавшись про дату, місце та час судового засідання у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
З огляду на викладене, апеляційний господарський суд прийшов до висновку здійснювати розгляд скарги без участі представників певних учасників справи, що не з`явилися у судове засідання, так як вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.
Відповідно до ч. 4  ст. 13 Господарського процесуального кодексу України    кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
В судовому засіданні 13.12.2021 представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Насіння" просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та оскаржуване судове рішення залишити без змін.
Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку: апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - залишити без змін, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЖИВЕНА» (покупець) укладено договір від 12.03.2020 № 2-1203/пр739 з додатками (далі - «Договір) на поставку насіння сільськогосподарських культур та/або засобів захисту рослин в асортименті (далі - «Товар»).
Згідно з п. 1.1. Договору Позивач зобов`язується в строки, визначені договором, передати у власність Відповідача (поставити) Товар, а Відповідач зобов`язується прийняти Товар та оплатити його вартість.
Відповідно до п. 6.1 Договору загальна вартість товару повинна бути сплачена покупцем  у строк, встановлений в додатках до цього договору.
Пунктом 11.2 Договору передбачено, що за порушення строків виконання зобов`язань за цим договором сторона, яка допустила прострочку, сплачує другій стороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, нарахованої на суму простроченого зобов`язання за кожен день прострочки.
Відповідно до п. 11.4. договору у разі порушення строку оплати товару покупець, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, сплачує продавцю 24% річних. Зазначені річні нараховуються на суму простроченого зобов`язання з оплати товару з моменту виникнення такого прострочення до дати повного розрахунку за поставлений товар. Продавець здійснює нарахування річних шляхом виставлення покупцю розрахунку. Покупець сплачує річні у строк до 5-го числа кожного місяця, наступного за місяцем, в якому допущено порушення строку оплати.
Пунктом 11.5. Договору передбачено, що у разі порушення строку оплати товару понад 15 календарних днів покупець, крім пені, сплачує продавцю штраф у розмірі 20% від загальної вартості неоплаченого товару.
Додатками до договору від 12.03.2020 №1, №2 встановлено, що товар повинен був бути поставлений покупцю в строк до 20.03.2020 і сплачується покупцем в розмірі 100% в строк до 25.07.2020. Додатками до договору від 01.04.2020 №3, №4 встановлено, що товар повинен був бути поставлений покупцю в строк до 03.04.2020 і сплачується покупцем в розмірі 100% в строк до 28.07.2020. Додатком до договору від 08.05.2020 №5 встановлено, що товар повинен був бути поставлений покупцю в строк до 26.05.2020 і сплачується покупцем в розмірі 100% в строк до 01.08.2020.
Вищевказані додатки до договору підписані сторонами та скріплені печатками обох сторін договору.
Виконання зобов`язання за договором щодо поставки Товару підтверджується наявними в матеріалами справи видатковими накладними: 1) від 13.03.2020 № Н-ВХ-1303-089 - 56 014,38 грн; 2) від 13.03.2020 № Н-ВХ-1303-090 - 18 522, 24 грн; 3) від 02.04.2020 № Н-ВХ-0204-042 - 81 144,00 грн; 4) від 02.04.2020 № Н-*Х-0204-001 - 36 960,00 грн; 5) від 03.04.2020 № Н-КХ-0304-013 - 59 720,16 грн;  6)    від 08.05.2020 № Н-ВХ-0805-057 - 164 128,90 грн. на загальну суму 416 489,68 грн,  що не спростовано в суді.
В матеріалах справи наявні копії довіреностей Відповідача на отримання Товару, а саме: довіреність на отримання товарно-материальних цінностей (далі - ТМЦ) від 12.03.2020 № 6 на ім`я директора Назаренка І.В.; довіреність на отримання ТМЦ  від 01.04.2020 № 8 на ім`я директора Назаренка І.В.; довіреність на отримання ТМЦ від 08.05.2020 № 11 на ім`я директора Назаренка    І.В.;
На суму простроченої заборгованості позивачем нарахована пеня у сумі 17  342, 36 грн відповідно до п.11.2 Договору, штраф у сумі 83  297,97 грн відповідно до п. 11.5 Договору, інфляційні витрати у сумі 5  422, 65 за період серпень 2020 - вересень 2020, 24% річних у сумі 34  684,71 грн за період 03.08.2020 - 07.12.2020 відповідно до ст. 625 ЦК України та п. 11.4 Договору.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Насіння", звертаючись до суду з позовною заявою до Товариством з обмеженою відповідальністю «ЖИВЕНА» про стягнення 557 237, 34 грн в межах справи № 910/11384/20 мотивувало її тим, що  між Позивачем та Відповідачем було укладено договір від 12.03.2020 № 2-1203/пр739 (далі - Договір) на поставку насіння сільськогосподарських культур та/або засобів захисту рослин (далі - товар), в наслідок чого відповідачем не було виконано умови договору та сплачено отриманий товар.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що в порушення умов договору Відповідачем оплата за поставлений товар не була здійснена у встановлені сторонами строки,  суд першої інстанції визнав вірними розрахунки позивача щодо основного боргу, пені, штрафу, 24 % річних, інфляційних витрат.
Розглянувши вимоги апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та заслухавши доводи позивача, Північний апеляційний господарський суд погоджується з доводами суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Укладений між Позивачем та Відповідачем Договір від 12.03.2020 № 2-1203/пр739 за своєю правовою природою є договором поставки.
Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), як це визначено ст. 610 Цивільного кодексу України.
Як вбачається з матеріалів справи, Позивач  виконав свої договірні зобов`язання у повному обсязі, здійснивши поставку товару Відповідачу у строк, погоджений сторонами у Договорі, що підтверджується зокрема, вищевказаними видатковими накладними накладними, довіреностями наотримання ТМЦ .
Відповідач порушив умови Договору, не здійснивши повну оплату за поставку товару у визначений сторонами у Договорі строк  (Розділ 4 Договору), що відповідач не заперечує.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи те, що оплата за поставлений товар не була здійснена у встановлені сторонами у Договорі строки, сторонами в Договорі встановлений  інший розмір процентів - 24% від простроченої суми, відповідно до умов Договору є підстави для нарахування пені та штрафу, суд першої інстанції правомірно вказав, що відповідач повинен сплатити позивачу основний борг - 416489,68 грн, пеню -17 342, 36 грн, штраф - 83 297, 94 грн, 24% річних - 34 684,71 грн, інфляційні втрати - 5 422, 00 грн.
При цьому, скаржником не надано пояснень та належних обгрунтувань, в чому саме невірність розрахунку суми заборгованності, наданого позивачем. Скаржник навів це як припущення без зазначення будь-яких доказів. Крім того, скаржник мав право надати контррозрахунок, чого ним зроблено не було ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції.
Щодо доводів скаржника, що позивач не повідомляв належним чином відповідача про заборгованість,  спростовується умовами Договору та додатками до Договору, якими передбачено строки оплати за поставлений товар, строки оплати та розмір  річних за за весь час прострочення, передбачені умови нарахування пені та штрафу за прострочення виконання зобов"язання Відповідачем, з якими відповідач був обізнаний та повинен був виконувати ці зобов`язання у встановлений Договором строк. 
Щодо доводів скаржника, що суд першої інстанції помилково відкрив позовне провадження без належного дослідження позовної заяви ТОВ «Торговий дім «Насіння», а саме, прохальної частини щодо найменування відповідача на відповідність змісту позовної заяви, колегія суддів зазначає наступне.
Так, у вступній частині позовної заяви та у тексті позовної заяви зазначено, що відповідачем є Товариство з обмеженою відповідальністю "ЖИВЕНА", проте, дійсно в прохальній частині позову позивач помилково зазначив, що просить стягнути суму боргу з Фермерського господарства «Караван». При відкритті провадження у даній справі суд першої інстанції вірно в ухвалі про відкриття провадження від 28.12.2020 врахував цю помилку (описку), виходячи зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, зазначивши, що відкриває провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Насіння" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИВЕНА". Ця ухвала була направлена всім учасникам провадження у даній справі, у тому числі відповідачу, тобто відповідач був обізнаний (отримав поштою 11.01.2021), про спір, в якому позовні вимоги спрямовані саме до нього. До того ж у заяві від 22.02.2021 позивач зазначив про вказану описку та просив суд стягнути заявлену у позові заборгованість саме з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИВЕНА".
Інших доводів скаржника по суті заявлених вимог, які б спростували висновки суду, покладені в основу оскаржуваного судового рішення та впливали на його правильність, в апеляційній скарзі не наведено.
У справах Руїс Торіха проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).
Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.
За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського    суду за результатами перегляду справи в апеляційному порядку, в межах доводів даної апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення; оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі- без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.
Керуючись  Кодексом України з процедур банкрутства, ст.ст. 269, 270, 271, 275, 276, 282, 283, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИВЕНА" - залишити без задоволення.
Рішення господарського суду міста Києва від 15.03.2021 у справі №910/11384/20 (910/20615/20) - залишити без змін.
Матеріали справи №910/11384/20 (910/20615/20) направити до господарського суду міста Києва.
Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.
Порядок та строк оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду передбачений ст.ст. 288-291 ГПК України.
Повний текст складено 16.12.2021.

Головуючий суддя                                                            М.Л. Доманська 

Судді                                                                                Б.М. Поляков

                                                                                В.О. Пантелієнко