ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року 
м. Київ

Справа №  922/3735/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Случ О.    В. - головуючий, Міщенко І. С., Чумак Ю. Я., 
за участю секретаря судового засідання - Мазуренко М.    В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області
на рішення Господарського суду Харківської області від 10.03.2021 (суддя Калантай    М. В.)  
і постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.07.2021 (головуючий суддя Шевель О. В., судді Пуль О. А., Тарасова І. В.) 
у справі № 922/3735/20
за позовом Приватного підприємства "Гранпри 2016" 
до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Харківський національний університет імені В. Н. Каразіна,  
про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди,
(у судовому засіданні взяли участь: представник позивача - Кузнецова А. А., представник відповідача - Зученко Є. М.)
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.          Приватне підприємство "Гранпри 2016" (далі - позивач, Підприємство) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях (далі - відповідач, Фонд) про визнання укладеною в редакції позивача додаткової угоди до договору оренди від 10.06.2016 №6122-н.
2.          В обґрунтування позовних вимог Підприємство посилається на те, що має правові підстави для звільнення від сплати орендної плати, зважаючи на зміст пункту 3 додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 №611 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину" (далі - Постанова КМУ №611), яким встановлено перелік орендарів, які звільняються від орендної плати за користування нерухомим державним майном, у тому числі орендарів, які орендують приміщення з метою побутового обслуговування населення. Крім того, вважає, що до тексту додаткової угоди слід включити положення, яким зменшити ставку орендної плати у розмірі 50% на наступні 6 місяців після закінчення карантину. 
Короткий зміст судових рішень
3.          Рішенням Господарського суду Харківської області від 10.03.2021, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.07.2021, позов задоволено частково. Визнано укладеною між Фондом та Підприємством додаткову угоду про звільнення орендаря державного майна від сплати орендної плати у зв`язку з Постановою КМУ №611 щодо звільнення від сплати орендної плати з 12.03.2020 по дату закінчення карантину за договором оренди від 10.06.2016 №6122-н, в редакції зазначеній в резолютивній частині рішення суду. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з Фонду на користь Підприємства 1051,00 грн судового збору.
4.          Задовольняючи частково позовні вимоги, суди з урахуванням положень Галузевого класифікатора "Класифікація послуг і продукції у сфері побутового обслуговування", затвердженого наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 19.02.2002 N 51 (далі - Галузевий класифікатор), пп.20 пп. 291.7 ст. 291 Податкового кодексу України (далі - ПК України), виходили з того, що позивач підпадає під дію пункту 3 додатку 1 до Постанова КМУ №611, що є підставою для визнання укладеною додаткової угоди за договором оренди від 10.06.2016 №6122-н про звільнення орендаря від сплати орендної плати на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. 
5.          Разом з тим, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про необґрунтованість посилання позивача в додатковій угоді на положення частини 6 статті 762 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та відмовив у включенні до додаткової угоди вказівки на необхідність зменшення розміру ставки орендної плати у розмірі 50% на наступні 6 місяців після закінчення карантину, оскільки така вимога будь-яким чином позивачем не обґрунтована.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
6.          Фонд подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення і постанову, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, здійснити розподіл судових витрат.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (узагальнено)
7.          Скаржник зазначає про помилкове застосування судам до спірних правовідносин приписів Галузевого класифікатора і ПК України замість положень Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №    786 (далі - Методика №    786), вказує, що державне майно передане позивачу з метою розміщення автомийки та майстерні, що здійснює технічне обслуговування та ремонт автомобілів, що не відноситься до об`єктів побутового обслуговування населення.
8.          В обґрунтування підстави касаційного оскарження визначеної приписами п. 3 ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) скаржник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування абз.    3 п. 3 додатку 1 "Перелік орендарів, які звільняються від орендної плати за користування нерухомим державним майном" Постанови КМУ №611, в частині використання орендарем нерухомого майна за конкретним видом діяльності - побутове обслуговування населення.
Позиція інших учасників справи
9.          Позивач подав відзив, у якому не погоджується з доводами касаційної скарги з підстав, викладених в оскаржуваних судових рішеннях, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. Позивач наголошує на правильності висновків судів про те, що вид діяльності Підприємства підпадає під групу у сфері побутового обслуговування населення та зазначає, що посилання на приписи Методики №    786 відповідач письмово вперше здійснив у касаційній скарзі.
10.          Харківський національний університет імені В. Н. Каразіна подав відзив, у якому підтримує доводи касаційної скарги, з підстав, викладених у ній, просить задовольнити касаційну скаргу, оскаржувані судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
11.          10.06.2016 між Фондом (орендодавець) і Підприємством (орендар) укладено договір оренди №6122-н (далі - Договір), відповідно до пункту 1.1 якого (в редакції додаткової угоди №1 від 30.05.2019) орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно: одноповерхову будівлю гаражів (інв. №103100003, літ. Д-1, Е-1), загальною площею 486,2кв.м, за адресою: м.Харків, пр-т Науки, 20, що перебуває на балансі Харківського національного університету ім.В.Н.Каразіна (ідентифікаційний номер: 02071205), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 11.03.2019 і становить за незалежною оцінкою 1    353    000    грн без ПДВ (далі - об`єкт оренди, майно).
12.          Згідно з п.1.2 Договору майно передається в оренду з метою: розміщення автомийки та майстерні, що здійснює технічне обслуговування та ремонт автомобілів.
13.          Відповідно до умов п. 3.1 Договору орендна плата визначається на підставі Методики №786.
14.          Додатком №1 до Договору сторонами підписано акт приймання-передачі орендованого майна.
15.          Додатковою угодою №2 від 30.05.2019 до Договору продовжено строк дії договору до 10.05.2031.
16.          27.09.2016 між Харківським національним університетом імені В.Н. Каразіна і Підприємством укладено договір №08/16 на відшкодування орендарем земельного податку, вартості комунальних послуг та витрат на утримання будівлі. 
17.          11.03.2020 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (далі - Постанова КМУ №211), згідно з якою на всій території України з 12.03.2020 установлено карантин. 
18.          13.04.2020 позивач направив відповідачу заяву із проханням не нараховувати орендну плату за користування об`єктом оренди з 12.03.2020 та на весь час проведення карантину, а на наступні 6 місяців після закінчення карантину позивач просив зменшити орендну ставку.
19.          Відповідач листом від 22.06.2020 №17-03-02-05687 у задоволенні даної заяви відмовив.
20.          У подальшому, у зв`язку із прийняттям Постанови КМУ №611 позивач звернувся до відповідача з листом від 16.11.2020 №07/11 з пропозицією внести зміни до Договору шляхом укладення додаткової угоди в частині звільнення орендаря від орендної плати на період дії карантинних обмежень та встановлення орендної плати на наступні 6 місяців після закінчення карантину в розмірі 50%.
21.          Вказана пропозиція була залишена відповідачем без задоволення, про що він повідомив позивача листом від 03.12.2020 №17-0302-10594. При цьому, відповідач зазначив, що у зв`язку з тим, що Постанови КМУ №211 і №611 не містять прямої заборони використання орендованого майна під розміщення автомийки та майстерні, що здійснює технічне обслуговування та ремонт автомобілів, а будь-яких інших належних та допустимих доказів заборони доступу орендаря до орендованого майна Фонду не надано, як і не надано причинно-наслідкового зв`язку між прийнятим орендарем рішенням щодо "тимчасового призупинення діяльності" та карантином, на теперішній час відсутні нормативно-обґрунтовані правові підстави та юридичні передумови для ненарахування орендної плати Підприємству за Договором на весь час дії карантину, зменшення орендної ставки на наступні 6 місяців після закінчення карантину та внесення вищезазначених змін до Договору оренди шляхом укладання додаткової угоди.
22.          Враховуючи відмову відповідача від укладення додаткової угоди до Договору, позивач звернувся з цим позовом до суду, у якому просив суд визнати укладеною додаткову угоду до Договору щодо звільнення його від сплати орендної плати та встановлення орендної плати на наступні 6 місяців після закінчення карантину у розмірі 50% в редакції, викладеній у позовній заяві.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій
23.          Причиною виникнення спору стали вимоги позивача про визнання укладеною додаткової угоди до Договору про звільнення орендаря державного майна від сплати орендної плати у зв`язку із положеннями Постанови КМУ №611.
24.          Так, Постановою № 211 з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 установлено з 12.03.2020 року на усій території України карантин.
25.          Постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 239, від 22.04.2020 №    291, від 11.05.2020 № 349, від 20.05.2020 № 392, від 17.06.2020 № 500, від 22.07.2020 № 641, від 26.08.2020 № 760, від 13.10.2020 № 956, від 09.12.2020 №    1236 дію карантину було продовжено. 
26.          Постановою КМУ № 611 врегульовані деякі питання щодо звільнення орендарів від орендної плати, а також щодо нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, зокрема у пункті 1 цієї постанови передбачено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2:
1)          звільняються від орендної плати орендарі за переліком згідно з додатком 1;
2)          нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, здійснюється у розмірі:
50 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 2;
25 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 3.
27.          Відповідно до правового висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 26.08.2021 у справі №    910/13397/20 (ухваленій після подання касаційної скарги), щодо питання застосування приписів Постанови КМУ №611, вказаним нормативно-правовим актом зобов`язано орендодавців державного майна забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови починаючи з дати встановлення карантину. Оскільки Постанова № 611 не встановлює будь-якої процедури надання передбачених нею звільнень і знижок, у тому числі не передбачає необхідності отримання погоджень або укладення додаткових угод, нарахування орендної плати орендарям у розмірах, передбачених пунктом 1 цієї постанови, є державним регулюванням такої плати, а тому отримання погодження щодо звільнення або знижки орендної плати, так само як і внесення змін до договору оренди цією постановою не вимагається.
28.          У постанові Верховного Суду від 16.09.2021 у справі №    922/3734/20 (ухваленій після подання касаційної скарги), зазначено, що право на нарахування орендної плати орендарям у розмірах, передбачених пунктом 1 Постанови КМУ № 611 виникає автоматично, в силу прямої норми закону та не потребує документального переоформлення орендних правовідносин шляхом внесення змін у договір. Звертаючись до суду з вимогою про визнання укладеною додаткової угоди, позивач прагне досягти правової визначеності, тобто прагне підтвердження судом певного факту - наявності у нього права на звільнення від орендної плати за користування нерухомим державним майном згідно з додатком 1 до Постанови КМУ № 611, однак такі доводи можуть розглядатися господарським судом лише при існуванні та розгляді спору між сторонами щодо виконання зобов`язання в частині нарахування та сплати орендної плати за договором оренди, зокрема за позовом відповідача про стягнення з позивача заборгованості з орендної плати за відповідний період. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. 
29.          Колегія суддів не вбачає підстав для відступу від наведених висновків та з урахуванням приписів частини четвертої статті 300 ГПК України, вважає за необхідне врахувати висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 26.08.2021 у справі №    910/13397/20 і від 16.09.2021 у справі №    922/3734/20.
30.          Ураховуючи предмет і підстави заявлених позовних вимог, Суд не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позову про визнання укладеною між Фондом та Підприємством додаткової угоди про звільнення орендаря державного майна від сплати орендної плати у зв`язку з Постановою КМУ №611 щодо звільнення від сплати орендної плати з 12.03.2020 по дату закінчення карантину за Договором, оскільки відповідно до наведених вище висновків Верховного Суду право на нарахування орендної плати орендарям у розмірах, передбачених пунктом 1 Постанови КМУ № 611 виникає автоматично, в силу прямої норми закону та не потребує документального переоформлення орендних правовідносин шляхом внесення змін у договір, а обставини щодо наявності або відсутності підстав для звільнення орендаря нерухомого державного майна від орендної плати підлягають дослідженню судом за наявності спору між сторонами щодо виконання зобов`язання в частині нарахування та сплати орендної плати за договором оренди.
31.          Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові. 
32.          З огляду на викладене Верховний Суд відхиляє аргументи касаційної скарги, а також відзивів на неї відносно доводів, що стосуються наявності    /    відсутності підстав для звільнення орендаря від сплати орендної плати на період дії карантину, оскільки вони не мають вирішального значення для правильного розгляду цієї справи.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
33.          Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (1). Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (2). У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається (3). Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (4).
34.          Відповідно до пункту 3 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
35.          Згідно з положеннями частини першої статті 311 ГПК України Суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
36.          З огляду на викладене, касаційна скарга Фонду підлягає задоволенню. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій слід скасувати та ухвалити в нове рішення про відмову в позові.
Розподіл судових витрат
37.          У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 311, 314, 315, 317 ГПК України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1.          Касаційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області задовольнити.
2.          Постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.07.2021 і рішення Господарського суду Харківської області від 10.03.2021 у справі №    922/3735/20 скасувати.
3.          Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Приватного підприємства "Гранпри 2016" відмовити.
4.          Стягнути з Приватного підприємства "Гранпри 2016" на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області - 1    576,50 грн відшкодування судового збору, сплаченого за розгляд справи в суді апеляційної інстанції та 4    204,00 грн відшкодування судового збору, сплаченого за розгляд справи в суді касаційної інстанції.
5.          Доручити Господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          О.    В.    Случ

Судді                                                                                                    І.    С. Міщенко 

                                                                                                    Ю. Я. Чумак