УХВАЛА

15 листопада 2021 року 
м. Київ
справа № 240/126/21
адміністративне провадження № К/9901/39901/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Соколова В.М.,
суддів: Єресько Л.О.,  Загороднюка А.Г., 
перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року у справі №240/126/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо встановлення для нарахування індексації за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 місяця підвищення (базового місяця) січня 2016 року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (з урахуванням проведених раніше виплат) індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 зі встановленням для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) січня 2008 року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 01.01.2016 по 11.02.2019. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу.
Ухвалою судді Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року відмовлено Військовій частині НОМЕР_1 в задоволенні клопотання про розстрочення або відстрочення сплати судового збору. Апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору та пропуском встановленого законом 30-денного строку на апеляційне оскарження. Одночасно, апелянту надано 10-денний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення вказаних недоліків поданої ним апеляційної скарги.
21 вересня 2021 року на виконання вимог ухвали від 09 вересня 2021 року, на адресу суду апеляційної інстанції надійшло клопотання від апелянта про відстрочення або розстрочення від сплати судового збору. Натомість, будь-яких клопотань або заяв про поновлення строку апеляційного оскарження із обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності поважних причин пропуску цього строку, апелянтом до суду не подано.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року відмовлено Військовій частині НОМЕР_1 в задоволенні клопотання про розстрочення або відстрочення сплати судового збору та відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, оскільки апелянтом не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.
03 листопада 2021 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року у справі №240/126/21.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно із частиною третьою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду виходить з наступного.
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року, суд апеляційної інстанції виходив з того, що апелянтом не виконано вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження не подано.
Відповідно до вимог частини першої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Частиною другою статті 295 КАС України передбачено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Судом апеляційної інстанції зазначено, що рішення суду першої інстанції прийняте в порядку письмового провадження 12 липня 2021 року, апеляційну скаргу відповідачем подано 21 серпня 2021 року, тобто після закінчення строку, встановленого статтею 295 КАС України. В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження відповідач зазначив, що він отримав рішення суду першої інстанції 27 липня 2021 року, однак доказів вказаному не надав.
Частиною третьою статті 298 КАС України передбачено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Оскільки апеляційну скаргу подано після закінчення строків на апеляційне оскарження, а скаржник не надав доказів отримання судового рішення першої інстанції у вказану ним дату, а також у зв`язку із відсутністю документа про сплату судового збору, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення скарги без руху та надання скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом подання відповідної заяви із зазначенням поважних причин пропуску строку та сплати судового збору у визначеному законом розмірі.
На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, скаржником надіслано лише клопотання про відстрочення сплати судового збору. Натомість, будь-яких клопотань або заяв про поновлення строку апеляційного оскарження із обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності поважних причин пропуску цього строку, апелянтом до суду не подано. 
Відмовляючи у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, суд апеляційної інстанції зазначив, що системний аналіз статей 132, 133 КАС України та статті 8 Закону України «Про судовий збір», дає підстави вважати, що суд, виключно у випадку звернення до суду фізичної особи, враховуючи її майновий стан, може своєю ухвалою зменшити такій фізичній особі розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити її від оплати судових витрат повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити такій фізичній особі сплату судових витрат на визначений строк. Крім того, що якщо бюджетні установи діють як суб`єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не може бути підставою для відстрочення чи звільнення від сплати судового збору. Отже, відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення скаржника від законодавчо встановленого обов`язку зі сплати судового збору чи відстрочення виконання такого обов`язку.
Враховуючи те, що апелянтом не виконано вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження не подано, суд апеляційної інстанції відмовив у відкритті апеляційного провадження.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, оскільки наведені скаржником не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Доводи касаційної скарги не спростовують і не ставлять під сумнів установлені судом апеляційної інстанції обставини.
Отже, Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження з підстав пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження, вірно застосував положення статті 299 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Дія цієї норми поширюється, серед іншого, на ухвали судів апеляційної інстанції, перелік яких наведений у частині третій статті 328 КАС України, який включає й ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження.
За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 3, 333 КАС України, 

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року у справі №240/126/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді	В.М. Соколов Л.О. Єресько   А.Г. Загороднюк