УХВАЛА

09 листопада 2021 року 
Київ
справа №160/5839/20
адміністративні провадження №К/9901/11254/21, №К/9901/11083/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Соколова В.М.,
суддів: Єресько Л.О.,  Загороднюка А.Г., 
розглянувши клопотання Запорізької обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора про зупинення виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року у справі № 160/5839/20 за позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування індивідуальних актів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
УСТАНОВИВ:
29 березня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Запорізької обласної прокуратури на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року у справі № 160/5839/20.
Також 31 березня 2021 року касаційну скаргу на зазначені судові рішення подано Офісом Генерального прокурора.
Одночасно із касаційними скаргами відповідачами заявлено клопотання про зупинення виконання судових рішень у даній справі до закінчення їх перегляду в касаційному порядку, яке обґрунтоване тим, що виплата на підставі рішення суду середнього заробітку за час вимушеного прогулу призведе до непередбачуваних кошторисом витрат бюджетних коштів, що, на думку скаржників, може мати наслідком недостатність коштів для виплати заробітної плати працівникам органів прокуратури.
Ухвалами від 16 квітня 2021 року Верховний Суд відкрив касаційні провадження за касаційними скаргами Запорізької обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора та надав десятиденний строк з моменту отримання копій цих ухвал для подання учасниками справи своїх міркувань та заперечень щодо клопотань скаржників про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень.
07 травня 2021 року до Верховного Суду від позивача надійшли заперечення щодо заявленого відповідачами клопотання, у яких ОСОБА_1 зазначає, що для зупинення виконання оскаржуваних судових рішень необхідна наявність поважних причин, однак скаржниками не наведено відповідних обґрунтувань, які б указують на наявність підстав для застосування такого процесуального заходу. Крім того позивач зауважив, що відповідачем - Запорізькою обласною прокуратурою виконано судове рішення у справі № 160/5839/20, а саме, поновлено його на посаді та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу, відтак підстави для зупинення оскаржуваних судових рішень відсутні. 
Проаналізувавши доводи, викладені у клопотаннях відповідачів, колегія суддів дійшла висновку про їх необґрунтованість, з огляду на наступне. 
Відповідно до частини першої статті 375 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. 
Верховний Суд виходить з того, що відповідна заява повинна бути мотивована, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені належними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Таке зупинення не повинно порушувати балансу інтересів сторін, а також не порушувати прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Заявник повинен навести обґрунтування відповідної вимоги та довести, що захист його прав та інтересів стане об`єктивно неможливим без вжиття таких заходів; для відновлення порушених прав необхідно буде докласти надмірних зусиль та/або витрат; існуватимуть перешкоди для застосування або буде неможливим застосування механізму повороту виконання судового рішення.
Також Верховний Суд ураховує, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Для зупинення виконання судових рішень, яке допускається як виняток, повинні бути вагомі причини.
Розгляд питання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень має на меті не допустити порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів, як особи, що подала касаційну скаргу, так і інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку із дією та виконанням оскаржуваних судових рішень.
Для зупинення виконання оскаржуваних судових рішень необхідна наявність поважних причин, які б давали підстави для такого зупинення.
Згідно з частиною першою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
За змістом статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду, зокрема, про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
При цьому, зупинення виконання оскаржуваних у касаційному порядку судових рішень на підставі статті 375 КАС України може застосовуватись судом лише у виняткових випадках за наявності на те вагомих і переконливих доводів, підтверджених доказами, або існування об`єктивних для цього обставин й здійснюватися таким чином, щоб не допустити порушення прав інших учасників справи.
Водночас, доводи заявників ґрунтуються на припущеннях, а обґрунтовані підстави, за яких суд касаційної інстанції може зупинити дію оскаржених рішень суду, у клопотаннях не наведені. При цьому, сама по собі незгода скаржників з оскаржуваними судовими рішеннями не є підставою для зупинення його виконання, оскільки перевірка правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і дотримання норм процесуального права здійснюється судом касаційної інстанції лише під час касаційного перегляду справи з дотриманням визначеної КАС України процедури і процесуальних гарантій учасників справи.
Будь-яких інших доводів щодо наявності підстав для зупинення виконання судових рішень зазначені клопотання не містять, а Судом таких підстав не встановлено.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні клопотань Запорізької обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора необхідно відмовити.
Керуючись статтями 355, 359, 375 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотань Запорізької обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора про зупинення виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року у справі № 160/5839/20 за позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування індивідуальних актів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.М. Соколов
Л.О. Єресько 
 А.Г. Загороднюк ,
Судді Верховного Суду