Номер провадження: 22-ц/813/1474/21 
Номер справи місцевого суду: 500/1663/18
Головуючий у першій інстанції Баннікова Н. В.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2021 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І., 
розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 лютого 2019 року у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення, 

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог.
У березні 2018 року КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та обслуговування внутрішньобудинкових мереж. Свої вимоги мотивувало тим, що КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго» забезпечує ОСОБА_2 послугами з централізованого опалення та обслуговування внутрішньобудинкових мереж по кв. АДРЕСА_1 . Нарахування плати за послуги з централізованого опалення проведено на підставі витягів з постанови НКРЕКП № 1171 від 31.03.2015 та № 1171 від 31.03.2015 в редакції від 09.06.2016 та рішення виконкому Ізмаїльської міської ради № 49 від 19.01.2018, а за обслуговування внутрішньобудинкових мереж – рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 461 від 07.06.2013. В порушення зазначеного відповідач проводив оплату за спожиті послуги не в повному обсязі, в результаті чого за ним станом на 01.03.2018 р. рахується заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 20 477,13 грн. та за обслуговування внутрішньобудинкових мереж з централізованого опалення в розмірі 687,67 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 лютого 2019 року позовні вимоги КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_2 на користь КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 2 526,81 грн. та за обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення у розмірі 359,89 грн. Стягнено з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 17 714,72 грн. та за обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення у розмірі 323,86 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог до ОСОБА_1 відмовлено. Стягнено з ОСОБА_2 на користь КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» судовий збір у розмірі 240,32 грн. Стягнено з ОСОБА_1 на користь КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» судовий збір у розмірі 1 501,73 грн.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати частково оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 2526,81 грн заборгованості з послуги з централізованого опалення та 359,89 гривень заборгованості за послуги з обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення відмовити, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_2 не зв`язаний з позивачем договірними зобов`язаннями, а тому не повинний відповідати за заявленими позовними вимогами.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 .. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати частково оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 17 714,72 грн заборгованості з послуги з централізованого опалення та 323,86 гривень заборгованості за послуги з обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення відмовити, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 не зв`язана з позивачем договірними зобов`язаннями, а тому не повинна відповідати за заявленими позовними вимогами.

Порядок розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України йдеться про те, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ціна позову у вказаній цивільній справі становить менш ніж сто розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а таким чином, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 11 жовтня 2021 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.
Згідно ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору.
Однак це не означає, що при відсутності такого договору відповідачі мають право користуватися послугами, які фактично надаються, і їх не оплачувати.
Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають не лише з підстав, передбачених законодавством, а й з дій громадян.
Такими діями відповідачів є фактичне користування послугами, які надаються позивачем.
Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж центрального опалення та постачання гарячої води здійснюються у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення (далі ЦО) та постачання гарячої води забороняється.
Порядок відключення окремих житлових приміщень від мереж ЦО та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджено наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4 /далі - Порядок/.
Порядком встановлено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі ЦО він повинен звернутися до міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі /далі - Комісія/ з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального /автономного/ теплопостачання і відокремлення від мережі ЦО. Проект індивідуального /автономного/ теплопостачання і відокремлення від мережі ЦО виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньо-будинкової мережі ЦО виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченню робіт складається акт про відключення від мереж ЦО і подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з центрального опалення.
Тобто відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж центрального опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника жилого будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг та власника або наймача квартири. Після закінчення робіт складається акт про відключення, який подається відповідній комісії для затвердження і є єдиною підставою для зняття з обліку та припинення відповідних нарахувань.
Дозвіл на відключення споживача від користування послугами із централізованого опалення та гарячого водопостачання надається органами місцевого самоврядування.
Аналіз норм законодавства свідчить про те, що відключення відповідно до норм законодавства здійснено не було, а, відтак, між позивачем та відповідачами виникли договірні відносини.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства.
Отже, сума заборгованості підлягає сплаті.
При вирішенні питання щодо терміну, за який повинні відповідачі здійснити оплату, суд першої інстанції вірно послався на наступне.
Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі – 2 526,81 грн. та обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення – 359,89 грн., з відповідача ОСОБА_1 – 17 950, 32 грн. та 327,78 грн., відповідно (а.с.69-70).
Разом з тим, виходячи з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.10.2018 р., ОСОБА_1 стала власником квартири АДРЕСА_2 , за якою утворилась заборгованість, з 11.12.2015 р. (а.с. 64).
Згідно із особливим рахунком 8619, відкритому на ім`я відповідача ОСОБА_2 , станом на 21.03.2018р. сума заборгованості 20 477,13 грн. та 687,67 грн.(а.с. 4).
Отже, заборгованість з ОСОБА_1 підлягає стягненню за грудень 2015 року лише за 21 день.
Таким чином, на користь позивача: з ОСОБА_2 , відповідно принципу диспозитивності, а саме, розгляду позову в межах заявлених вимог, підлягає стягненню сума заборгованості, що просить сягнути позивач - 2 526,81 грн. та 359,89 грн., з ОСОБА_1 - 17 714,72 грн. та 323,86 грн., що утворилась за період з 11.12.2015 р. по 28.02.2018 р. (17 950,32 – 730,36+ 494,76(23,56 грн. за 1 день х 21 день) = 17 714,72 грн.; 327,78 -12,14+8,22(0,3916 грн. за 1 день х 21 день) = 323,86 грн.).
Відповідно до ч.ч. 1 ст. 256, 257, ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно виходив з того, що строк позовної давності звернення до суду із вказаним позовом позивачем порушено не було, оскільки, як вбачається з копії заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 сум заборгованості, що утворилась за вищевказаною адресою, остання була перервана вказаною дією 06.06.2017 р. (а.с.6).
Згідно ст. 129 Конституції України, ст.ст. 12, 13, 77, 78, 79, 80, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (240, 32 грн. та 1 501,73 грн.).
Доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Скаржники не довели обставини, на які посилались як на підставу своїх апеляційних скарг, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надали. 
Щодо доводів апеляційних скарг, то судова колегія зазначає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично користувались послугами, які надавались КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго», з жодними заявами про припинення надання відповідних комунальних послуг не звертались.
Наведені в апеляційних скаргах доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 лютого 2019 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складено 11 жовтня 2021 року.

Головуючий                                                        Р.Д. Громік

Судді:                                                        М.М. Драгомерецький

                                                                       А.І. Дришлюк