КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №753/12769/20                                                     Головуючий 1 інстанція - Мицик Ю.С.
Провадження №22-ц/824/12468/2021                             Доповідач 2 інстанція - Суханова Є.М.

П О С Т А Н О В А
іменем   України
 
24 листопада 2021 року                                                                м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого судді:               Суханової Є.М.,
суддів:                                     Олійника В.І.,  Сушко Л.П.
 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 травня 2021 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ» звернулося до суду із позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову зазначено, що за адресою: АДРЕСА_1  ОСОБА_1 споживається електрична енергія, Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ» відкрито особовий рахунок побутового споживача електроенергії № НОМЕР_1 на підставі пред`явлення відповідачем документів щодо права власності на квартиру та у відповідності до п.13 розділу 17 Прикінцевих та перехідних положень Закоун України «Про ринок електричної енергії». Станом на 26.11.2019 у  ОСОБА_1 наявна заборгованість за спожиту електроенергію, яка становить 7 254, 72 грн, що виникла з січня 2019 року.
З урахуванням зазначених вимог, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 7 254 грн 72 коп, інфляційної складової боргу у розмірі 88,96 грн; 3% річних від простроченої суми 144,44 грн та судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 травня 2021 року відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Не погоджуючись з вказаним рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ» подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі. 
В обгрнутвання доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд першої інстанції питання щодо наявності доказів на підтвердження викладених в позовній заяві доказів з`ясував при відкритті провадження у справі. Суд першої інстанції не врахував актуальну специфіку взаємовідносин сторін в силу впровадження в дію реформи ринку електричної енергії. Апелянт зазначив, що у даному випадку відповідач приєдналася до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах комерційної пропозиції, що опублікована на сайті постачальника шляхом фактичного споживання електричної енергії. Факт приєднання також підтверджується контрольними показниками з приладу обліку електричної енергії. Суд не взяв до уваги, що спірні правовідносини, що склалися між сторонами, свідчать про наявність договірних відносин. Апелянт вказав, що відповідач є власником спірної квартири згідно свідоцтва про спадкування, однак надати такі документи Товариство не має можливості. Посилання суду на ту обставину, що відповідач не зареєстрована за адресою виникнення заборгованості за спожиту електроенергію не звільняє власника квртири сплачувати за отримані послуги. 
Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу позивача відповідач не скористалася.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Разом з тим, вимогами цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від встановленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Як вбачається із матеріалів справи, звертаючись до суду із даним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ» обґрунтувало позовні вимоги тим, що     ОСОБА_1 має заборгованість за спожиту електроенергію за особовим рахунком № НОМЕР_1 у розмірі 7 254,72грн, яка виникла з січня 2019 року.
Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ» зазначає, що ОСОБА_1 приєдналася до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ» на умовах комерційної пропозиції, що опублікована на веб-сайті постачальника, шляхом фактичного споживання електричної енергії, за адресою:  АДРЕСА_1 .
На підтвердження позовних вимог Товариство надало: розрахунок ціни позову відповідно до особового рахунку № НОМЕР_1 споживача електричної енергії; особовий рахунок № НОМЕР_1 ; інформаційну довідку, підписану начальником відділу розрахунків з побутовими споживачами Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ»; договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг; додаток 3 комерційна пропозиція «Побутова» постачальника універсальних послуг Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ»  для побутових споживачів.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із недоведеності та необґрунтованості позовних вимог.
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим у справі обставинам, з огляду на наступне.
Так, згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.642 ЦК Українивідповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 затверджено Правила роздрібного ринку.
Відповідно до пункту 2.1.4 розділу ІІ Правил роздрібного ринку договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою договору, що є додатком 3 до цих Правил.
Відповідно п. 3.1.7. Правил, договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.
Згідно п. 3.2.5. Правил, укладення споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції, для чого споживач подає такому електропостачальнику заяву-приєднання.
Направлення такої заяви-приєднання є пропозицією споживачу про приєднання до публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах діючого договору про користування або постачання електричної енергії. Договір буде вважатись укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання, яку необхідно повернути на адресу Оператора системи, та/або сплати за рахунком (квитанцією), та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до Оператора системи розподілу із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії.
З матеріалів справи вбачається, що останні не містять доказів того, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 матеріали справи також не містять.
Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 споживає електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 .
Товариством також не надано доказів, що відповідач подавала відповідну заяву-приєдання до публічного договору.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача  заборгованості за електроенергію, спожиту за адресою: АДРЕСА_1 .
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 приєдналася до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ» на умовах комерційної пропозиції, що опублікована на веб-сайті позивача, шляхом фактичного споживання електричної енергії, колегія суддів відхиляє, оскільки договір буде вважатись укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання, яку необхідно повернути на адресу Оператора системи, та/або сплати за рахунком (квитанцією), та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до Оператора системи розподілу із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не враховано, що Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ»  відкрило особистий рахунок побутового споживача електроенергії на підставі пред`явлення відповідачем документів щодо права власності на квартиру, колегія суддів не приймає, оскільки позивачем не надано таких доказів, як і доказів, що б підтверджували укладення з відповідачем договору постачання електричної енергії.
Твердження позивача про неможливість отримання доказів на підтвердження права власності ОСОБА_2 на будинок за адресою: АДРЕСА_1 колегія суддів оцінює критично, оскільки позивач при зверненні до суду із даним позовом не був позбавлений можливості заявити клопотання про витребування доказів на підтвердження обставин викладених у позові, посилаючись на неможливість отримання таких доказів самостійно. Проте таке клопотання позивач не заявляв.
Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, суд повинен всебічно і повно з`ясувати усі обставини, що складають предмет доказування, дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості, окремо та всі докази у їх сукупності у порядку, передбаченому законом, що достеменно відображено у рішенні суду, яке оскаржується позивачем. Відхилення того чи іншого доказу, перевагу одного доказу над іншим має бути мотивованим.
Жодних доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції апеляційним судом матеріали справи не містять.
Суд у своєму рішенні навів достатні мотиви з яких не прийняв до уваги доводи позивача щодо наявності підстав для задоволення позову.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.
Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції заочне рішення суду першої інстанції залишає без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.
Питання щодо розподілу судових витрат пов`язаних із розглядом справи суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. 
 
Керуючись ст.ст.7,367, 369, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ»  залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 травня 2021 рокку залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повна постанова складена 24.11.2021 року.
 
Головуючий:                                                  Є.М. Суханова
 
Судді:                                                               Л.П. Сушко 
 
                                                                          В.І. Олійник