Справа № 991/7525/21
Провадження 1-кс/991/7632/21

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2021 року                                                                 м.Київ 

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення за її заявою від 26.10.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, 
ВСТАНОВИВ:
До Вищого антикорупційного суду надійшла вищевказана скарга, в якій ОСОБА_2 ставиться питання про зобов`язання Генерального прокурора ОСОБА_3 виконати імперативні норми ч.4 ст.214 КПК України та внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 365, ч.2 ст. 367, ч.2 ст. 211, ч.2 ст. 210 КК України, згідно її заяви від 26.10.2021.
Скарга зводиться до того, що Генеральний прокурор ОСОБА_3 вчиняє бездіяльність відносно заяви ОСОБА_2 від 26.10.2021 про кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.255, ч.2 ст.364, ч.2 ст. 365, ч.2 ст. 367, ч.2 ст. 211, ч.2 ст. 210 КК України, вчинені за її твердженням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , що спричинило завдання потерпілим матеріальної шкоди в особливо великих розмірах. 
ОСОБА_2 зазначає, що її заяву від 26.10.2021 вручено до Офісу Генерального прокурора 01.11.2021, проте Генеральний прокурор ОСОБА_3 не забезпечила виконання вимог ст. 214 КПК України, що стало підставою для звернення з даною скаргою до слідчого судді.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступних висновків.
Згідно зі ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку передбаченому КПК України.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК України, параграф № 1, ст.ст. 303-308 цього Кодексу.
Пунктами 1-11 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які не охоплюються вищенаведеною нормою, не розглядаються під час досудового розслідування та можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу (ч. 2 ст. 303 КПК України).
Так, зокрема, п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено право оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення передбачає дві обов`язкові ознаки: 1) заявником до органу досудового розслідування була надана заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення; 2) слідчим чи прокурором не внесено у визначений законом строк відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання такої заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Тобто в порядку п.1 ч.1 ст. 303 КПК України може бути оскаржена бездіяльність, яка стала наслідком надання до органу досудового розслідування/прокуратури заяви про злочин та відсутності реагування на неї, відповідно до вимог ст. 214 КПК України.
Проте до скарги заявниці не додано будь-яких доказів на підтвердження звернення ОСОБА_2 із заявою про злочин до Офісу Генерального прокурора, зокрема направлення такої заяви та відповідно її отримання уповноваженими особами Офісу Генерального прокурора.
Натомість в тексті скарги ОСОБА_2 зазначає, що її заяву було вручено Офісу Генерального прокурора 01.11.2021, однак жодних доказів на підтвердження своїх доводів до суду не подала.
Наведене ставить під сумнів той факт, що заявниця дійсно зверталася із заявою про злочин до Офісу Генерального прокурора, що може мати наслідком оскарження бездіяльності в порядку п.1 ч.1 ст. 303 КПК України.
А відтак підтвердити чи спростувати доводи ОСОБА_2 слідчий суддя не вбачає можливим. 
Самого ж лише посилання заявницею у скарзі на наявність такого факту для розгляду скарги недостатньо, оскільки доказування за ч. 2 ст. 91 КПК України полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. При цьому, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого (ч. 1 ст. 92 КПК України). 
Поряд з цим варто уваги те, що до загальних засад кримінального провадження відноситься принцип змагальності сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості , що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України (ст. 22 КПК України).
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом
Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (ст. 26 КПК України).
За таких обставин, факт звернення заявницею із заявою про кримінальне правопорушення до Офісу Генерального прокурора та відсутність будь-якого реагування на таку заяву, тобто бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невиконанні вимог ст.214 КПК України, яка є предметом оскарження до слідчого судді під час досудового провадження, в порядку ст. 303 КПК України, в даному випадку заявницею не доведено.
В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
На цей час слідчий суддя не може встановити чи зверталася заявниця із заявою про вчинення кримінального правопорушення до Офісу Генерального прокурора, а відтак чи виник в уповноваженої особи Офісу Генерального прокурора обов`язок внести відповідні відомості до ЄРДР.
Підсумовуючи викладене, слідчим суддею наразі не встановлено бездіяльності прокурора, яка може бути оскаржена в порядку ст. 303 КПК України.
В силу приписів ч. 4 ст. 304 КПК України, у разі якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню, то в такому разі слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження.
З цих підстав, належить відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 .
Керуючись ст.ст. 214, 303, 304, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення - відмовити.
Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя                                                                       ОСОБА_1