ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

21 жовтня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/277/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року
у справі № 160/277/21
за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
до ОСОБА_1 
про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи,- 

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача податковий борг з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 75 000,00 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем рахується податковий борг з транспортного податку у сумі 75000,00 грн., який виник на підставі податкових повідомлень-рішень від 20.03.2018 №6/1319, від 20.03.2018 №7/1319 та від 20.03.2018 № 966719. Відповідачу в порядку та у строки, передбачені Податковим кодексом України, направлялася вимога про сплату боргу, проте, у встановлений строк цей борг ним сплачений не був.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року позов задоволено.
Приймаючи рішення суд виходив із того, що спірна сума заборгованості набула статусу узгодженої та такої, що підлягає стягненню позивачем у судовому порядку, оскільки після спливу строків сплати сум грошових зобов`язань з транспортного податку утворився податковий борг у розмірі 75 000,00 грн., який відповідачем у визначений податковою вимогою період сплачений не був.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимоги у повному обсязі. Скаржник зазначає, що спірна сума заборгованості не набула статуту узгодженої, адже про неї відповідачу не було відомо. Крім того, відповідач зазначає, що його транспортний засіб не є об`єктом оподаткування транспортним податком, що виключає обов`язок сплачувати визначені податковими повідомленнями - рішеннями від 20.03.2018 №6/1319, від 20.03.2018 №7/1319 та від 20.03.2018 № 966719 грошові зобов`язання у загальному розмірі 75  000,00 грн., при цьому, що ці рішення не вручені через помилку, допущену контролюючим органом при їх надсиланні за попередньою податковою адресою.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до п.87.11 ст.87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
За визначенням у пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг – сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
У спірному випадку за даними контролюючого органу податковий борг у відповідача у сумі 75000,00 грн. виник внаслідок несплати у встановлений  строк грошових зобов`язань з транспортного податку, визначеного контролюючим органом податковими повідомленнями-рішеннями від 20.03.2018 №6/1319, від 20.03.2018 №7/1319 та від 20.03.2018  № 966719. 
Копії означених податкових повідомлень-рішень, а також сформованої позивачем податкової вимоги від 03.08.2018 №77892-17 на суму 75000,00 грн., направлено відповідачеві за адресою його реєстрації.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до пп.267.6.1 п.267.6  ст.267 ПК України в редакції на час прийняття означених вище податкових-повідомлень рішень обчислення суми транспортного податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року) (пп.267.6.2 п.267.6 ст.267 ПК України).
За правилами пп. 267.8.1 п.267.8 ст.267 ПК України транспортний податок сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до п.59.3 ст.59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого  дня  після  закінчення  граничного  строку  сплати  суми грошового зобов`язання.
Відповідно до п.58.3 ст.58 ПК України в редакції на час прийняття податкових-повідомлень рішень) податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг (абз.2 п. 58.3 ст.58 ПК України).
У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.
За приписами п.42.2 ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені  статтею 66  цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата (п.42.3 ст.42 ПК України).
Відповідно до п.45.1 ст. 45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.
Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.
Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.
За правилами п.70.7 ст.70 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Отже, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що надіслано фізичній особі, якщо його надіслано на адресу за місцем проживання (податковою адресою) або останнього відомого його місцезнаходження, при цьому податковою адресою платника податків фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.
За встановлених у справі обставин вбачається, що податкові повідомлення-рішення від 20.03.2018 №6/1319, від 20.03.2018 №7/1319 та від 20.03.2018 № 966719 та податкова вимога від 03.08.2018 №77892-17 на суму 75000,00 грн. направлені на адресу відповідача м. Дніпро, пр. Миру 89/76, яка до 01.01.2016 була зареєстрованим його місцезнаходженням.
Відповідно до відомостей Департаменту реєстраційних послуг Дніпровської міської ради відповідача з 01.01.2016 знято з реєстрації. Як зазначає скаржник, з 2017 року він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому, позивачу повинно було відомо про актуальну адресу його місцезнаходження, адже роботодавець обов`язково повідомляє про дані своїх працівників до контролюючого органу.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими доводами відповідача, адже обов`язок роботодавця про повідомлення даних своїх працівників не супроводжується обов`язком контролюючого органу на підставі цих даних внести зміни до облікової картки платника податку - фізичної особи, оскільки за приписами наведених норм цей обов`язок покладено саме на платника податку.
Суд апеляційної інстанції враховує також правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №826/17798/18, що контролюючий орган, не маючи інших правових механізмів для отримання персональних даних про платника податків, вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.
У межах спірних правовідносин відповідач відповідних дій не вчинив, заяву до контролюючого органу про зміну даних, які вносяться до облікової картки, зокрема, зміну  податкової адреси, не подав, внаслідок чого, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що податкові повідомлення-рішення від 20.03.2018 №6/1319, від 20.03.2018 №7/1319 та від 20.03.2018 № 966719, які надіслані на попередню податкову адресу відповідача і повернулися із зазначенням причини повернення поштових відправлень «закінчення строку зберігання», в силу наведених вище положень Податкового кодексу України вважаються належним чином врученими платникові. 
Приймаючи до уваги, якщо рішення контролюючого органу, за яким стягується податковий борг, не було скасовано і є чинним, грошові зобов`язання вважаються узгодженими.
Отже, за встановлених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що несплачена відповідачем сума визначеного контролюючим органом грошового зобов`язання набула статусу податкового боргу.
Судом не приймаються доводи відповідача щодо протиправності податкових повідомлень-рішень від 20.03.2018 №6/1319, від 20.03.2018 №7/1319 та від 20.03.2018  № 966719, оскільки у справах про стягнення боргу предметом доказування мають бути обставини не стосовно законності податкового повідомлення-рішення, на підставі якого здійснюється стягнення, а які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення боргу у судовому порядку, встановлення факту його сплати у добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту тощо. Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 23.05.2019 у справі № 807/2011/16.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що контролюючим органом доведено наявність у позивача податкового боргу у визначеному ним розмірі 75000,00 грн., у зв`язку з чим є правильний висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог.
Суд першої інстанції під час розгляду цієї справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. 
Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні. 
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322  Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року у справі № 160/277/21 -  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко