ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/404/21  Номер провадження 22-ц/814/2224/21	Головуючий у 1-й інстанції Нагорна Н. В.  Доповідач ап. інст. Чумак О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючого судді Чумак О.В.
суддів Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.
розглянувши в приміщенні апеляційного суду у м. Полтаві в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Плакущого Сергія Володимировича на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 22 червня 2021 року, ухвалене суддею Нагорною Н.В., 
у справі за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс», про захист прав споживачів, визнання недійсним договору кредиту та страхування, застосування наслідків недійсності.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2021 року до суду першої інстанції звернувся адвокат Плакущий С.В. в інтересах ОСОБА_1 з позовом до АТ «Ідея Банк» про захист прав споживачів, визнання недійсним договору кредиту та страхування, застосування наслідків недійсності.
В обґрунтування позову вказував, що 10.02.2020 р. ОСОБА_1 уклала договір кредиту та страхування №Z.6221783.006336140 з ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Нью Файненс Сервіс», за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 37660,00 грн. строком на 30 місяців, процентна ставка змінювана – 15% річних, дата повернення кредиту – 10.08.2022 р. 
Згідно п.1.5 договору під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, за надання яких встановлена плата відповідно до п.5 Додатку №1 до договору у розмірі 25081,50 грн. за 30 місяців. 
Представник позивача вказує, що позивачка повинна була отримати кредитні кошти в розмірі 32747,83 грн., тоді як отримала 30995,76 грн. Тобто, не доотримала кредитних коштів у сумі 1752,07грн. 
Також вважає, що кредитний договір містить несправедливі умови, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на погіршення становища споживача, що, в свою чергу, є підставою для визнання такого договору недійсним. 
Крім того, п.1.5 договору позичальнику фактично було встановлено плату за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування». При цьому, надання інших послуг за вказану плату умовами договору не передбачено. 
На підставі викладеного, просив суд визнати недійсним п.1.5 договір кредиту та страхування №Z.6221783.006336140 від 10.02.2020, застосувати наслідки недійсності; визнати в цілому недійсним договір кредиту та страхування №Z.6221783.006336140 від 10.02.2020, застосувати наслідки недійсності.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 22 червня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа,  що не  заявляє самостійних  вимог на  предмет спору  Товариство з  обмеженою відповідальністю  «Нью Файненс  Сервіс», про захист  прав споживачів,  визнання недійсним  договору кредиту  та страхування, застосування наслідків  недійсності задоволено частково.
Визнано недійсним положення пункту 1.5 договору кредиту та страхування №262.21783.006336140 від 10 лютого 2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Ідея Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором.
У задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_1 до АТ «Ідея Банк» - відмовлено.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім) гривень.

Додатковим рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 12 липня 2021 року вирішено питання про судові витрати та стягнуто з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги, в сумі 4500,00 грн. 

З рішенням місцевого суду не погодилась позивачка ОСОБА_1 , оскарживши його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник позивачки адвокат Плакущий С.В. просив скасувати рішення місцевого суду в частині незадоволених вимог, ухвалити нове рішення в цій частині, яким визнати у цілому недійсним договір кредиту та страхування №Z.6221783.006336140 від 10.02.2020 р., укладений ОСОБА_1  з ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Нью Файненс Сервіс», застосувати правові наслідки недійсності. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд не надав мотивовану оцінку аргументів позивачки щодо включення суми страхування (4912,17 грн.) до суми кредиту та нарахування на неї процентів, а також не застосував норми ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», не навівши мотиви незастосування цих положень закону. 
Посилається на те, що згідно розрахунку загальної вартості осопрюваного кредиту, відповідач двічі врахував вартість послуг страховика у сумі 4912,17 грн. до загального розміру кредиту та до загальних витрат по кредиту, нарахувавши на них відсотки та комісії, що призвело до значного збільшення вартості кредиту.
При цьому, строк дії договору добровільного страхування життя - з 10.02.2020 р. по 10.02.2021 р., тоді як проценти і комісія на страховий платіж, який включено до загального розміру кредиту 37660,00 грн., нараховані та потрібно сплачувати протягом 30 місяців.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.
Від третьої особи – ТОВ «Нью Файненс Сервіс» на адресу апеляційного суду надійшли письмові пояснення на апеляційну скаргу, в яких представник Товариства прохає залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 та без змін оскаржуване рішщення. 

Розгляд справи проводиться апеляційним судом в порядку письмового провадження, враховуючи положення ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, і це вбачається з матеріалів справи, що 10.02.2020 р. між ОСОБА_1 , ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Нью Файненс Сервіс» був укладений договір кредиту та страхування №Z.6221783.006336140, за умовами якого банк надає позичальнику кредит у сумі 37660,00 грн., з яких банк надає позичальнику кредит для власних потреб шляхом переказу коштів у розмірі 32747,83 грн. на рахунок позичальника, та позичальник доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 4912,17 грн. шляхом переказу коштів на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «Уніка життя». 
Договором також сторони погодили змінювану процентну ставку – 15% річних, строк кредиту 30 місяців. 
Сторони дійшли згоди, що додаток №1 до договору, в якому викладено детальний розпис складових загальної вартості кредиту та реальної річної відсоткової ставки; графік платежів з поверненням кредиту, сплати процентів за його користування; сум комісійної винагороди та інших платежів за договором, є невід`ємною частиною договору (а.с.13-15).
Пунктом 1.5 спірного договору передбачено, що під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата відповідно до п.5 Додатку №1 як «Плата за обслуговування кредитної заборгованості». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку сплачується згідно діючих тарифів банку. Тарифи є невід`ємною частиною договору та розміщені на веб-сайті банку: https://ideabank.ua.

Задовольняючи позов в частині визнання недійсним положення пункту 1.5 договору кредиту та страхування №262.21783.006336140 від 10 лютого 2020 року щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором,- суд першої інстанції виходив із того, що така послуга відповідно до закону надається безоплатно, у зв`язку з чим вказаний пункт кредитного договору є несправедливим.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_1 до АТ «Ідея Банк» місцевий суд виходив із того, що банк у письмовій формі надав позичальнику у повному обсязі всю необхідну інформацію щодо кредитування, кредитний договір містить усі умови, передбачені положеннями Закону України «Про споживче кредитування», сторони узгодили всі істотні умови договору, а саме: суму кредиту, дату видачі кредиту, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, порядок сплати за кредит, порядок зміни та припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору тощо. Позивачка особистими підписами засвідчила, що вона погодилася на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними. При цьому, заперечень щодо змісту договору не заявляла, що свідчить про її згоду з умовами укладеного договору та не відмовилась від укладення договору протягом строку встановленого ст. 15 ЗУ «Про захист прав споживачів».

 Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, з огляду на таке.
    
Згідно ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У частинах першої - третьої, п`ятої ст. 203 ЦК України зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 
Згідно із частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (тут і далі у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) у договорі про споживчий кредит зазначаються: найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; загальний розмір наданого кредиту; порядок та умови надання кредиту; строк, на який надається кредит; необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної додаткової або супутньої послуги, що надається споживачу третьою особою під час укладення договору про споживчий кредит, орієнтовна вартість такої послуги визначається відповідно до пункту 7 частини третьої статті 9 цього Закону. Усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної вартості кредиту, повинні бути зазначені; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; порядок дострокового повернення кредиту; відповідальність сторін за порушення умов договору.
У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін.

Як правильно встановив суд першої інстанції, АТ «Ідея Банк» у письмовій формі надав позичальнику у повному обсязі всю необхідну інформацію щодо кредитування. 
Кредитний договір містить усі умови, передбачені положеннями Закону України «Про споживче кредитування».
Сторони узгодили всі істотні умови договору, а саме: суму кредиту, дату видачі кредиту, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, порядок сплати за кредит, порядок зміни та припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору тощо. 
Позивачка ОСОБА_1 особистими підписами засвідчила, що вона погодилася на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними. При цьому, вона не була позбавлена можливості відповідно до положень статті 15 Закону України «Про споживче кредитування» відмовитися від договору протягом 14 календарних днів від дати його укладення шляхом повідомлення банку в письмовій формі з одночасним поверненням грошових коштів, одержаних згідно цього договору та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит. 
Проте, таких дій позивачка не вчинила, а також жодних заперечень щодо змісту договору не заявляла, що свідчить про її згоду з умовами укладеного договору.
Суд першої інстанції надав правильну правову оцінку доводам позивачки щодо недоотримання кредитних коштів в сумі 1752,07 грн., та правильно зазначив, що це не є підставою для визнання оспорюваного договору кредиту та страхування недійсним в цілому, оскільки позивачка обрала неналежний спосіб захисту своїх прав.
З огляду на встановлені обставини та правові норми, проаналізовані вище, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання договору кредиту та страхування №Z.6221783.006336140 від 10.02.2020 недійсним в цілому.
Посилання представника позивачки в апеляційній скарзі на те, що відповідач незаконно включив страховий платіж до загального розміру кредиту та нарахував на нього проценти, що призвело до значного збільшення вартості кредиту, - на увагу колегії суддів не заслуговують, так як позивачка погодилась на укладення договору саме на тих умовах, які в ньому зафіксовані; банк у письмовій формі надав позичальнику у повному обсязі всю необхідну інформацію щодо кредитування, кредитний договір містить усі умови, передбачені положеннями Закону України «Про споживче кредитування», сторони узгодили всі істотні умови договору. Позивачка особистими підписами засвідчила, що вона погодилася на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними. Заперечень щодо змісту договору  ОСОБА_1  під час укладення договору кредиту та страхування на визначених ним умовах не заявляла, що свідчить про її згоду з умовами укладеного договору. Від його укладання протягом строку встановленого ст. 15 ЗУ «Про захист прав споживачів» не відмовилась.  
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди з ухваленим рішенням, тому залишаються колегією суддів без задоволення.
Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 13.05.2019 р. у справі № 461/1763/20. Підстав для скасування рішення місцевого суду з наведених в апеляційній скарзі мотивів колегією суддів не встановлено.

Оскільки рішення місцевого суду в частині задоволених позовних вимог про визнання недійсним п.1.5 договору кредиту та страхування №Z.6221783.006336140 від 10.02.2020 р. позивачкою не оскаржується, тому колегією суддів апеляційного суду в цій частині не переглядається.

Керуючись ст.ст.368, 375, 382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Плакущого Сергія Володимировича залишити без задоволення. 
Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 22 червня 2021 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя                          О.В.Чумак 

Судді Ю.В.Дряниця         

Т.О.Кривчун