ПОСТАНОВА 
Іменем України

25 листопада 2021 року                                                 м. Кропивницький

справа № 405/5331/15-ц
провадження № 22-ц/4809/7/21 

Кропивницький апеляційний суд у складі: 

               головуючого судді - Письменного О.А., 
               суддів - Голованя А.М., Карпенка О.Л., 
               при секретарі –  Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда у складі судді Шевченко І.М. від 28 жовтня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення сум заборгованості за кредитним договором, - 

встановив:

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулася в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 03 серпня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11193454000, відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 102 787 доларів США та зобов`язалася його повернути банку не пізніше 02.08.2018, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 13 % річних. Додатковою угодою № 1 від 08 липня 2010 року було внесено зміни до графіка погашення кредиту. 
Також 29 серпня 2011 року між ними було укладено Додаткову угоду № 2 щодо збільшення суми кредиту за кредитним договором, видачу нових траншів у гривні. Сторони домовилися, що для ідентифікації Договору можуть застосовуватись як номер Договору, зазначений при його укладенні, а саме № 11193454000, так і реєстраційний номер Договору в системі обліку Банку № 11439085000, також № 11439079000. Сторони домовилися, що Банк зобов`язується надавати Позичальнику, а Позичальник зобов`язується платити, належним чином використовувати і повернути Банку кредит у валютах, вказаних в цій Додатковій угоді, у формі кредитної лінії з лімітом встановленим в базовій валюті, що дорівнює 1 117 331 грн. 00 коп. В дату укладання цієї додаткової угоду позичальнику надається транш у національній валюті в розмірі 558 665,90 грн.
Банк зазначив, що виконав всі взяті зобов`язання за договором, проте відповідач належним чином зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 22.05.2015 становить 345 629, 30 грн. – заборгованість по кредиту та процентам, 18 103,86 грн. – пеня за несвоєчасне погашення кредиту.
Посилаючись на ці обставини, банк просив стягнути з відповідача на його користь вказані суми заборгованості.
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 жовтня 2016 року позов задоволено.
В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Зокрема вказує, що при укладенні договору банком не надано їй інформацію про умови кредитування та орієнтовану сукупну вартість кредиту, як споживачу послуг в галузі споживчого кредитування. Відсутній детальний розпис загальної вартості кредиту, тобто свідчить про відсутність істотної умови договору такої як ціна договору. Також на думку скаржника, позивачем не було дотримано вимог ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема, не було надано в письмовій формі всіх можливих схем погашення кредиту, що призвело до порушення її прав, як споживача фінансових послуг та відповідно введення її в оману. 
В судові засідання апеляційного суду, призначені на 16.12.2020, 17.02.2021, 06.04.2021, 29.04.2021, 22.07.2021, 29.09.2021, 25.11.2021 представник позивача ПАТ «Укрсиббанк», відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 не з`явились з різних причин, хоч про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 
Зважаючи, щозгідно 371 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга  задоволенню не підлягає з наступних підстав. 
Судом встановлено, що 03.08.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 11193454000, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 102 787,00 долар США, а позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (додаток № 1 договору), але у будь-якому випадку не пізніше 02.08.2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений відповідно до умов договору /т. 1 а.с.5-12/.
З метою зменшення фінансового навантаження 08 липня 2010 року було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 11193454000 від 03 серпня 2007 року було змінено графік погашення кредиту /т. 1 а.с.13-16/.
29 серпня 2011 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 11193454000 від 03 серпня 2007 року було збільшено суму кредиту за кредитним договором та видачу нових траншів у гривні /т.1 а.с.17-20/. Сторони домовились, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладенні, а саме № 11193454000, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку № 11439085000, також № 11439079000. Також, сторони домовились, що банк зобов`язується надавати позичальнику, а позичальник зобов`язується платити, належним чином використовувати і повернути банку кредит у валютах, вказаних в цій додатковій угоді, у формі кредитної лінії з лімітом кредитної лінії, встановленим в базовій валюті, що дорівнює 1 117 331,00 грн.
В дату укладення вищевказаної додаткової угоди позичальнику надано транш у національній валюті в розмірі 558 665,90 грн. з графіком його погашення до 02.08.2018 /т. 21-22/.
Згідно розрахунку заборгованості за договором № 11193454000 від 03.08.2007 року станом на 22.05.2015 року борг відповідача ОСОБА_1 перед банком складає 345 629,30 грн. – заборгованість по кредиту та процентам та 18103,86 грн. – пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, а саме: заборгованість за кредитом строкова – 266 031,58 грн.; заборгованість по кредиту прострочені – 79597,72 грн.; заборгованість по процентам строкова – 5240,52 грн.; заборгованість по процентам прострочена – 24080,97 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності - 16067,93 грн.; заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів – 2035,93 грн.  
18 грудня 2014 року на адресу відповідача була направлена вимога про необхідність погашення даної заборгованості /т. 1 а.с.54/.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно з положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та  моральної шкоди (статті 610, 611 ЦК України).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і  на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Установивши, що між сторонами був укладений договір про надання споживчого кредиту, умови якого ОСОБА_1 належним чином не  виконувала, внаслідок чого виникла заявлена банком заборгованість, розмір якої підтверджується відповідним розрахунком та не спростований відповідачем, суд першої інстанції, надавши належну оцінку всім доказам у справі, дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з неї заборгованості за кредитним договором.
Доводи апеляційної скарги про невідповідність кредитного договору ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не заслуговують на увагу суду, оскільки з позовом про визнання недійсним даного договору відповідач до суду зверталася.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до  ч.1 ст. 375 ЦПК  України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, - 

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 жовтня 2016 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06.12.2021

Судді: 

О.А.Письменний А.М. Головань О.Л. Карпенко