ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/10033/21                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року                                                                      м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого - судді                    Парінова А.Б.,
суддів:                                        Беспалова О.О.,
          Грибан І.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 червня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), в якому просив суд:
- визнати протиправними дії відповідача щодо не врахування позивачу при призначенні пенсії довідок про заробітну плату від 15 листопада 2013 року №14/136 та №14/137, виданих ліквідатором АТЗТ «Луганський домобудівельний комбінат»;
- зобов`язати відповідача провести позивачу перерахунок пенсії із врахуванням довідок про заробітну плату від 15 листопада 2013 року №14/136 та №14/137, виданих ліквідатором АТЗТ «Луганський домобудівельний комбінат», та виплатити з 25 вересня 2020 року різницю між фактично отриманою і перерахованою пенсією В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач безпідставно не перерахував йому пенсію відповідно до вказаної довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач при призначенні пенсії за віком протиправно не врахував довідки про заробітну плату від 15 листопада 2013 року №14/136 та №14/137, видані ліквідатором АТЗТ "Луганський домобудівельний комбінат", у зв`язку із тим, що зазначені довідки видані органом, який знаходиться на непідконтрольній українській владі території.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 червня 2021 року позов задоволено: 
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м.    Києві щодо не врахування ОСОБА_1 при призначенні пенсії довідок про заробітну плату від 15 листопада 2013 року №14/136 та №14/137, виданих ліквідатором АТЗТ "Луганський домобудівельний комбінат".
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії із урахуванням довідок про заробітну плату від 15 листопада 2013 року №14/136 та №14/137, виданих ліквідатором АТЗТ "Луганський домобудівельний комбінат", та виплатити з 25 вересня 2020 року різницю між фактично отриманою і перерахованою пенсією;
- стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00    грн. (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. 
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, згідно із заявою від 09 жовтня 2020 року йому з 25 вересня 2020 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з врахуванням страхового стажу 32 роки 1 місяць 8 днів; пенсію обчислено із врахуванням заробітної плати після 01 липня 2000 року по 30 червня 2013 року; розмір пенсії становить 1    712,00 грн.; надана довідка про заробітну плату до 01 липня 2000 року для обчислення пенсії, видана органом, який знаходиться на непідконтрольній українській владі території, тому не може бути врахована при призначенні пенсії
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог законодавства та є обґрунтованим. 
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та з 25 вересня 2020 року отримує пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 17 травня 2018    року №0000538429 з 17 травня 2018 року позивач перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа, адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 .
Позивач звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою від 09 жовтня 2020 року про призначення пенсії за віком, до якої згідно із розпискою-повідомленням долучив: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт, трудову книжку, військовий квиток, диплом (свідоцтво, атестат) про навчання, довідку із СПОВ про заробітну плату з 01 липня 2000 року по день звернення, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, довідки про заробітну плату за період страхового стажу до 01 липня 2000 року.
Листом від 15 грудня 2020 року №2600-0303-8/177329 відповідач повідомив позивача, згідно із заявою від 09 жовтня 2020 року йому з 25 вересня 2020 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з врахуванням страхового стажу 32 роки 1 місяць 8 днів; пенсію обчислено із врахуванням заробітної плати після 01 липня 2000 року по 30 червня 2013 року; розмір пенсії становить 1712,00 грн.; надана довідка про заробітну плату до 01 липня 2000 року для обчислення пенсії, видана органом, який знаходиться на непідконтрольній українській владі території, тому не може бути врахована при призначенні пенсії.
На звернення позивача від 13 січня 2021 року Департамент пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України листом від 26 січня 2021 року №2254-1496/П-03/8-2800/21    повідомив, що, оскільки згідно статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заробіток за будь-які 60 місяців страхового стажу по 30    червня 2000 року враховується для обчислення пенсії у разі підтвердження змісту довідки первинними документами, а підтвердити зміст довідок про заробітну плату від 15    листопада 2013 року №14/136 та №14/137, виданих ліквідатором АТЗТ "Луганський домобудівельний комбінат", не має можливості, тому підстави для обчислення пенсії з урахуванням зазначених довідок відсутні.
Відповідно до записів №17- 23 наявної в матеріалах справи копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивач з 18 жовтня 1988 року по 31 липня 1998 року працював у Ворошиловському домобудівельному комбінаті.
Усі інші записи в трудовій книжці позивача не відносяться до предмету спору та не заперечуються сторонами, а тому не досліджуються судом.
Довідкою від 15 листопада 2013 року №14/135 підтверджується, що ОСОБА_1 працював з 18 жовтня 1988 року по 31 липня 1998 року в Акціонерному товаристві закритого типу "Луганський ДСК".
В довідці про заробітну плату для обчислення пенсії від 15 листопада 2013 року №14/136, виданій ОСОБА_1 . Луганським домобудівельним комбінатом, зазначена сума заробітної плати з розшифруванням (грн.): 10    745,52035 за період з листопада 1988    року по грудень 1997 року, вказано, що на всі виплати нараховані страхові внески до Пенсійного фонду України, довідка видана на підставі особових рахунків за 1988-1997 роки.
У довідці про заробітну плату для обчислення пенсії від 15 листопада 2013  року №14/137 зазначена сума заробітної плати з розшифруванням (грн.): 2 261,50000 за період з січня 1998  року по липень 1998 року, вказано, що на всі виплати нараховані страхові внески до Пенсійного фонду України, довідка видана на підставі особових рахунків за 1998 рік.
В доповнення до довідок про заробітну плату позивачу надана довідка від 15    листопада 2013 року №14/138, в якій ліквідатором АТЗТ "ЛДСК" Альошкіним С.В. зазначено, що у зв`язку з відсутністю технічних засобів та неможливістю копіювання оригіналів особистих рахунків та підтверджено, що довідки про заробітну плату від 15    листопада 2013 року №14/136 та №14/137 видані на підставі особистих рахунків за періоди з 18 жовтня 1988 року по 31 грудня 1997 року та з 01 січня 1998 року по 31 липня 1998 року; суми зазначені в довідках відповідають особистому рахунку №1018; особисті рахунки знаходяться на зберіганні, на підприємстві АТЗТ "ЛДСК"; книги цих особистих рахунків прошиті та пронумеровані.
Відповідно до довідки від 15 листопада 2013 року №14/139 Ворошиловський домобудівельний комбінат 05 червня 1990 року перейменований в Луганський домобудівельний комбінат, 27 жовтня 1993 року Луганський домобудівельний комбінат перейменований в Акціонерне товариство закритого типу "Луганський домобудівельний комбінат".
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 14 листопада 2011 року у справі №13/295/2011 ліквідатором Акціонерного товариства закритого типу "Луганський домобудівельний комбінат" призначений арбітражний керуючий Альошкін С.В .
Також в матеріалах справи наявні довідки Архівного управління адміністрації міста Луганська Луганської народної республіки:
- від 10 серпня 2020 року №03-28/8034-8037, відповідно до якої документи по особистому складу працівників ДП "Управління головного будівельника" АТ "ЛДСК" на зберігання до архівного управління не передавалися;
- від 13 серпня 2020 року №03-28/8038, відповідно до якої згідно із наказом Ворошиловського домобудівельного комбінату від 18 жовтня 1988 року №1299к ОСОБА_1 прийнятий майстром та направлений на ділянку №2, таб. №1018, з 18    жовтня 1988 року; наказом АТ "Луганський домобудівельний комбінат" від 31 липня 1998 року №1656к ОСОБА_1 прораб ділянки УГС -1, таб. 1018 звільнений по переведенню до дочірнього підприємства "УГС" пункт 5 статті 36 Кодексу законів про працю України, 31 липня 1998 рік;
- від 13 серпня 2020 року №03-28/8040, в якій зазначено, що по особистим рахункам нарахування заробітної плати працівникам Акціонерного товариства закритого типу "Луганський домобудівельний комбінат" зазначений ОСОБА_1 , таб. №1018, вказана його заробітна плата за 1991 рік та 1994 - 1995 роки; особисті рахунки нарахування заробітної плати за 1992-1993 роки ОСОБА_1 на зберігання до архівного управління не передавалися;
- від 11 січня 2021 року №03-28/14446, в якій зазначено, що по особистим рахункам нарахування заробітної плати працівникам Акціонерного товариства закритого типу "Луганський домобудівельний комбінат" зазначений ОСОБА_1 , таб. №1018, вказана його заробітна плата з січня 1996 року по липень 1998 року.
Позивач, вважаючи відмову відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправною та такою, що порушує його законні права та інтереси, звернувся до суду із даним позовом. 
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами на тимчасово окупованій території є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зав`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. З метою захисту прав і свобод громадян України органи державної влади України мають право враховувати і документи, видані незаконними органами, підприємствами, їх посадовими особами.
Надаючи правову оцінку правомірності прийнятого судом першої інстанції рішення з урахуванням доводів апеляційної скарги та встановлених обставин справи, колегія суддів зазначає про таке.
Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.
Згідно із абзацом першим частини першої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Абзацом п`ятим частини першої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Частиною першою статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1 (далі по тексту - Порядок №22-1).
Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунок та поновлення виплати пенсії визначений розділом 2 Порядку №22-1.
Відповідно до абзаців першого та другого підпункту 3 пункту 2.1 Порядку №22-1    для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу; за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30    червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Згідно із абзацами першим та другим пункту 2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала, зокрема, особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Пунктами 1 та 2 частини першої статті 64 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України; проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.
Пунктом 4.7 Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що управління Пенсійного фонду України здійснюють призначення та перерахунок пенсії саме на підставі тих документів, які надані заявником до органу, що здійснює призначає пенсію та вимагають всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів.
Як встановив суд першої інстанції, позивач 09 жовтня 2020 року звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком, до якої додав довідки про заробітну плату від 15 листопада 2013 року №14/136 та №14/137, видані ліквідатором АТЗТ "Луганський домобудівельний комбінат", проте, відповідач не врахував зазначені довідки при розгляді заяви про призначенні пенсії, у зв`язку із тим, що вони видані органом, який знаходиться на не підконтрольній українській владі території України, тому є недійсними та не створюють правових наслідків.
Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.
У рішенні Європейського суду з прав людини Мозер проти Республіки Молдови та Росії від 23.02.2016 ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами....
Європейський суд з прав людини в рішенні від 18 грудня 1996 року у справі Лоізіду проти Туреччини дійшов такого висновку: «Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною Владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території».
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14 і враховується судом при розгляді даної справи з огляду на вимоги ч. 5 ст. 242 КАС України.
Таким чином, з урахуванням практики Європейського суду, Пенсійний фонд повинен взяти до уваги інформацію, зазначену у документах, аби у повному обсязі захистити права позивача, який звернувся до управління за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі Ковач проти України від 07 лютого 2008 року, пункт 59 рішення у справі Мельниченко проти України від 19 жовтня 2004 року, пункт 50 рішення у справі Чуйкіна проти України від 13 січня 2011 року, пункт 54 рішення у справі Швидка проти України від 30 жовтня 2014 року тощо).
Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.
Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.
Отже, позивач опинився в ситуації, що позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.
Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивач набув трудовий стаж у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснювали господарську діяльність, перебували під контролем української влади. На теперішній час на законодавчому рівні відсутня така обов`язкова умова як перереєстрація підприємств на територію підконтрольну українській владі.
При цьому суд звертає увагу, що вищезазначена довідка містить необхідну інформацію для обчислення пільгового стажу, а саме: вказівку на кількості днів відпусток без збереження заробітної плати, періоди відсутності, спусків для виконання підземних робіт, наявність прогулів, тощо.
Тобто, вказана довідка повинна бути врахована відповідачем при визначенні стажу позивача.
Колегія суддів звертає увагу, що відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення
Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.
За умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.
Як судом першої інстанції та не спростовано апелянтом, що трудовий стаж позивача у період з 18 жовтня 1988 року по 31 липня 1998 року підтверджується записами в його трудовій книжці та врахований відповідачем при призначенні пенсії за віком.
При цьому, значення трудової книжки як основного документу, що підтверджує пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.
Надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутністю трудової книжки або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення, що також зазначене у постанові Верховного Суду у постанові від 20.02.2018 року по справі № 234/13910/17.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції та вважає необґрунтованими доводи відповідача стосовно неврахування довідки про періоди роботи, видану підприємством, яке знаходяться в районах проведення антитерористичної операції при нарахуванні пенсії позивачу.
Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним відзиву на адміністративний позов, а отже, доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги. 
При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 червня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Головуючий суддя                                                            А.Б. Парінов

Судді:                                                                                О.О. Беспалов

                                                                                          І.О. Грибан