Постанова 
Іменем України                                  
 
01 грудня 2021 року
м. Київ
 
справа № 308/10255/17
 
провадження № 61-1989св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Воробйової І. А., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),  Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Ужгородська міська рада,
треті особи: Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, Ужгородська місцева прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в особі Ужгородської міської ради Управління Державної казначейської служби України у м. Ужгород Закарпатської області,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадженнякасаційні скарги Ужгородської міської радита заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 вересня 2018 року у складі судді Данка В. Й. та постанову Закарпатського апеляційного суду від 25 січня 2021 року у складі колегії суддів: Собослоя Г. Г., Куштана Б. П., Джуги С. Д.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувсядо суду з позовом до Ужгородської міської ради, треті особи: Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, Ужгородської місцевої прокуратури, Управління Державної казначейської служби України у м. Ужгород Закарпатської області (далі - УДКС України у м. Ужгород Закарпатської області), про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями (діями) органу місцевого самоврядування.
 
Позовна заява мотивована тим, що він є власником житлового будинку, розташованого на АДРЕСА_1 . Управлінням архітектури та містобудування Ужгородської міської Ради (на той момент - структурним підрозділом відповідача, без прав юридичної особи) протягом                         2014-2015 років суб`єктам містобудівної діяльності видавалися містобудівні умови і обмеження забудови земельних ділянок за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 , об`єктами багатоквартирного житлового будівництва. Видача вказаних містобудівних умов і обмежень проводилася відповідачем із суттєвими порушеннями чинного земельного, містобудівного, екологічного, санітарного законодавства, законодавства про цивільний захист населення, а також грубим порушенням прав та законних інтересів мешканців навколишніх житлових будинків сектору індивідуальної житлової забудови. Внаслідок цього за позовом мешканців прилеглих житлових будинків вказані містобудівні умови і обмеження були скасовані, а дії відповідача по їх видачі визнані протиправними постановами Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 грудня 2015 року у справі № 308/10256/15-а та від 28 січня 2016 року у справі № 308/10249/15-а, що набрали законної сили. 
Внаслідок протиправних дій відповідача по видачі містобудівних умов та обмежень ринкова вартість його будинковолодіння на АДРЕСА_1 суттєво знизилася, що підтверджується відповідним звітом про оцінку будинковолодіння, виготовленого експертом - оцінювачем фізичною особою - підприємцем (далі - ФОП) ОСОБА_2 станом                 на 01 січня 2014 року, 01 жовтня 2015 року та 01 червня 2017 року. Так, на вказані дати ринкова вартість будинковолодіння, що складається                        з житлового будинку загальною площею 157,8 м. кв., що розташований на земельній ділянці площею 0,0827 га, складає, відповідно: 199 661 доларів США, 114 441 доларів США, 84 555 доларів США. Тобто за менш ніж 3 роки вартість будинку, виражена у твердій та вільноконвертованій валюті, понизилася на 115 106 доларів США (що складає 3 065 809 грн за офіційним курсом Національного банку України на день підписання позовної заяви), при тому, що сучасний стан будинку оцінювач характеризує як «відмінний» (тобто пониження вартості не пов`язано з технічним станом нерухомості, неналежним доглядом за нею тощо).
Суттєве знецінення належного йому нерухомого майна пов`язане зі зміною навколишнього містобудівного середовища, а саме: необґрунтованою забудовою сусідніх земельних ділянок по периметру будинковолодіння багатоквартирними будинками, що стало можливим внаслідок незаконних дій відповідача - протиправній видачі дозвільних документів на будівництво. Вказане будівництво призвело до стрімкого падіння привабливості використання району місцезнаходження його будинку для цілей будівництва та експлуатації індивідуального житлового фонду, оскільки район був позбавлений затишності та приватності. Проведене багатоквартирне будівництво призвело бо порушення меж приватного життя будинковласника, через що він та його сім`я не можуть повноцінно відпочивати у власному дворі, облаштовувати город, сад, клумби, плавати у басейні. Постійний будівельний шум з 7 години ранку і до 24 години ночі (спочатку будівельні роботи, а згодом і ремонтні роботи в окремих квартирах, що поступово заселяються) створює додатковий дискомфорт, а у двір падає будівельне сміття. Будівельниками облаштовано під парканом будинковолодіння самовільний туалет, внаслідок чого на ділянці стоїть стійкий нестерпний сморід. Проведене будівництво призвело до влаштування численних балконів і вікон, що виходять в бік подвір`я його будинку, повністю знищуючи будь-яку приватність життя. Більше того, як будівельники, так і нові мешканці вказаних багатоквартирних будинків мають можливість спостерігати (і окремі з них це стабільно роблять) за розпорядком дня мешканців його будинковолодіння, що створює сприятливі умови для вчинення крадіжок з будинку під час відсутності членів сім`ї вдома. 
Всі вказані недоліки будинковолодіння призвели до стрімкого падіння вартості і до неможливості його продажу за ціною, в яку будинковолодіння оцінювалося до початку незаконного будівництва (наприклад, станом на початок 2014 року). 
Вказував, що вказане будівництво було проведено на підставі протиправних дій відповідача щодо видачі та затвердженні містобудівних умов та затвердженні забудови земельних ділянок, внаслідок чого йому було заподіяно шкоди у зв`язку із знеціненням майна. 
 
Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з Ужгородської міської ради на його користь 3 065 809 грн у рахунок відшкодування шкоди, завданої йому незаконним рішенням відповідача та його посадових (службових) осіб.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області                     від 20 вересня 2018 року позов  ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_1 відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями (діями) органу місцевого самоврядування та його посадових (службових) осіб, у розмірі 3 065 809 грн.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач довів завдання йому шкоди незаконними рішеннями відповідача, оскільки факт знецінення його будинковолодіння полягає у зменшенні ринкової вартості внаслідок розміщення відповідно до неправомірно виданих відповідачем містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки багатоквартирних п`яти та семи поверхових житлових будинків.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції 
 
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 25 січня 2021 року апеляційні скарги Ужгородської міської ради та прокуратури Закарпатської області залишено без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 вересня 2018 року - без змін.
 
Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції, встановивши правовідносини сторін, які випливають зі встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, з посиланням на докази на підставі яких встановлені відповідні обставини, докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення, обґрунтовано задовольнив позовні вимоги позивача.
Апеляційний суд вказав, що розміщення та зведення будинків саме такої конфігурації, розмірів та розташування є прямим результатом неправомірних дій відповідача та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з неправомірними діями, що підтверджується матеріалами справи та фотознімками, долученими до справи і відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 03 травня              2018 року № 0003/2018 призвело до виникнення різниці між дійсною вартістю аналогічного будинку з наявною поруч багатоповерховою забудовою і вартістю будинку без багатоповерхової забудови (знецінення).
 
Короткий зміст вимог касаційних скарг
 
У касаційній скарзі, поданій у лютому 2021 року до Верховного Суду,                            Ужгородська міська рада, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1
 
У касаційній скарзі, поданій у березні 2021 року до Верховного Суду,                            заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову              ОСОБА_1
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи осіб, які подали касаційні скарги 
 
Касаційна скарга Ужгородської міської радимотивована тим, що суди не вказували, що відсутній причинно-наслідковий зв`язок між протиправною видачею (наданням) містобудівних умов та обмежень № 1-3 та завданою позивачу шкоди. Такий зв`язок можливий виключно між здійсненням незаконного будівництва замовниками по таких вихідних даних, тобто спорудження нерухомого майна, всупереч вимог виставлених законодавством та будівельними нормами та правилами до забудови земельної ділянки, наслідками такої незаконної забудови бездіяльністю органів державного нагляду у сфері будівництва та архітектури, а також безпосередньо знеціненням майна позивача внаслідок економічної кон`юнктури на ринку нерухомості у місті Ужгороді.
Вважає, що позивач обрав неефективний спосіб захисту своїх прав, оскільки міг самостійно звернутися до забудовників багатоквартирних будинків про знесення самочинного будівництва або зобов`язання особи, яка здійснила це будівництво, провести відповідну перебудову.
 
Касаційна скарга заступника керівникаЗакарпатської обласної прокуратури, мотивована тим, що суди попередніх інстанцій помилково визнали встановленими обставини, що мають значення для справи, які були недоведеними. Вважає, що суди надали неправильно правову оцінку наявним у справі доказам.
Вказує, що необхідною умовою для притягнення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Вказує, що позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між видачею відповідачем містобудівної документації та завданою йому шкодою у вигляді знецінення його майна.
Вважає, що заподіювачами шкоди у даному випадку можуть бути виключно замовники будівництва багатоквартирних будинків, а не Ужгородська міська рада.
Судом першої інстанції необґрунтовано прийнято до уваги подані позивачем, як підтвердження розміру заподіяної йому шкоди, висновок про вартість майна від 31 березня 2018 року, зроблений суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Експерт і К», який проведений з порушенням методики оцінки майна, а суд апеляційної інстанції на це уваги не звернув. 
Суди помилково поклали в основу судових рішень висновок судової будівельно-технічної експертизи від 03 травня 2018 року № 0003/2018, оскільки питання визначеної ринкової вартості об`єктів нерухомого майна згідно з пунктом 5.1. Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України 08 жовтня 1998 року  № 53/5, до завдань судової будівельно-технічної експертизи взагалі не входить, а входить до завдань оціночно-будівельної експертизи.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У травні 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Сочка В. І., подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу заступника керівникаЗакарпатської обласної прокуратури, в якому вказує, що її доводи є безпідставними, оскільки оскаржувані судові рішення є законним та обґрунтованими, суди забезпечили повний та всебічний розгляд справи, тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 24 лютого 2021 року відкрито касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою Ужгородської міської ради та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.
 
13 квітня 2021 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 15 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури.
 
Ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2021 року клопотання Ужгородської міської ради задоволено. Зупинено виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 вересня 2018 року до закінчення касаційного провадження.
 
Ухвалою Верховного Суду від 21 травня 2021 року справу призначено до розгляду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 07 липня 2021 року справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
 
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 28 вересня 2021 року справу повернуто на розгляд колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
ОСОБА_1 є власником житлового будинку на АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 09 жовтня 2001 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Хребтань Н. М. за реєстровим номером № 6789.
 
15 грудня року Управлінням містобудування та архітектури Ужгородської міської ради видано Містобудівні умови та обмеження № 166 забудови земельної ділянки у АДРЕСА_1 .
 
Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 04 грудня 2015 року у справі № 308/10256/15-а визнано протиправними дії Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради щодо видачі                  15 грудня 2014 року № 166 містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки у АДРЕСА_1 , видані 15 грудня 2014 року Управлінням архітектури та містобудування Ужгородської міської ради № 166, станом на момент їх видачі.
 
Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 грудня 2015 року залишено без змін.
 
04 травня 2015 року Ужгородською міською радою в особі Управління містобудування та архітектури видані Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки у АДРЕСА_2                               № 52/20-16/2015 щодо будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями комерційного призначення.
 
Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 28 січня 2016 року у справі № 308/10249/15-ц задоволено позов ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , визнано протиправними станом на момент їх видачі та скасовано Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки АДРЕСА_2 , видані 16 квітня 2015 року № 52/20-16/2015 Управлінням архітектури та містобудування Ужгородської міської ради.
 
Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2016 року у справі № 876/3385/16 апеляційну скаргу Ужгородської міської ради залишено без задоволення, а постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 січня 2016 року залишено без змін.
 
Даними судовими рішеннями судів встановлено, що здійснення будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями комерційного призначення на АДРЕСА_2 не відповідає цільовому призначенню даної земельної ділянки, що також підтверджується листом Державної інспекції сільського господарства України від 24 вересня            2015 року № 4087/6-1/2-15.
Управлінням містобудування та архітектури всупереч нормам права не забезпечено дотримання належної відстані від червоної лінії                                АДРЕСА_2 до об`єкту будівництва на АДРЕСА_2 та протиправно видано Містобудівні умови та обмеження на будівництво багатоквартирного житлового будинку в межах червоних ліній забудови та без дотримання необхідних відступів.
Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що здійснення повної забудови площі земельної ділянки є протиправними у зв`язку з наявними обмеженнями у використанні зазначеної земельної ділянки та таке будівництво порушує встановлені державні будівельні норми та правила.
Із врахуванням наведеного, суди дійшли висновку, що Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, яка здійснює функції з регулювання містобудівної діяльності на території м. Ужгорода, всупереч наведеним повноваженням не забезпечено контроль за дотриманням вимог містобудівної документації та правил забудови, та протиправно видано Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки у АДРЕСА_2 від 06 квітня 2015 року                                   № 52/20-16/2015, у зв`язку із чим такі підлягають визнанню протиправними та скасуванню.
Також судом встановлено, що у спірних правовідносинах відповідачем (Ужгородською міською радою) протиправно порушено право позивачів на мирне володіння своєю власністю у розумінні статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав та основних свобод людини.
 
На підтвердження заявлених позовних вимог та з метою оцінки правомірності видачі Містобудівних умов та обмежень за № 72/20-16 та за № 73/20-16 позивачем надано висновки судових експертиз та експертних досліджень і за висновками експерта Колчар В. Д. № 329/04-18 судової будівельно-технічної експертизи та висновку № 146 судового експерта Корчинського Б. М., складеного 20 березня 2018 року, встановлено, що Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки у АДРЕСА_3 видані Управлінням містобудування та архітектури Ужгородської міської ради 18 травня 2015 року № 72/20-16 та № 73/20-16 на момент їх прийняття не відповідають Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та розроблені з порушенням вимог п. 3.8, 3.25 та 3.22 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських та сільських поселень».
 
Згідно зі звітом про оцінку будинковолодіння, виконаного оцінювачем               ОСОБА_2 , ринкова вартість будинковолодіння становить станом                        на 01 січня 2014 року - 199 661 доларів США, станом на 01 жовтня              2015 року - 114 441 доларів США, станом на 01 червня 2017 року - 84 555 доларів США.
 
Відповідно до звіту про оцінку житлового будинку 31 березня 2018 року, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «ЕКСПЕРТ і К», вартість будинковолодіння у порівнянні приватного сектору одноповерхової забудови становить 5 223 180 грн, а ринкова вартість даного будинковолодіння у порівнянні приватного сектору поблизу багатоповерхової забудови становить 2 224 980 грн. За висновком експерта-оцінювача втрата вартості даного житлового будинку визначається, як різниця між вартістю у порівнянні приватного сектору одноповерхової забудови та становить 2 998 200 грн.
 
З огляду на висновок судової будівельно-технічної експертизи від 03 травня 2018 року № 0003/2018, ринкова вартість будинковолодіння становить станом на липень 2014 року 200 025 доларів США, станом на квітень             2018 року - 82 831 доларів США.
 
На вказаний висновок судового експерта зроблено рецензію Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 02 липня 2018 року, яка підтверджує правильність висновків судового експерта Павлич О. В.
 
Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 03 травня 2018 року № 0003/2018 дійсна ринкова вартість житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 з врахуванням наявної поруч багатоповерхової забудови може становити 82 831 доларів США. Дійсна ринкова вартість будинку за адресою: АДРЕСА_1 з урахуванням відсутності багатоповерхової забудови може становити 198 605 доларів США і рішення між дійсною вартістю будинку без багатоповерхової забудови може становити 115 774 доларів США.
 
Із відповіді агенції «Фортеця» від 23 травня 2017 року № 11 та № 12, вбачається, що ціни на житлову нерухомість у м. Ужгороді за період                           з 2013 року до 2017 рік знизилися на 16 %.
 
За клопотанням Ужгородської міської ради ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року у справі призначено судову оціночно-будівельну експертизу і на вирішення якої постановлені питання сформовані сторонами.
 
Висновком експерта судової оціночно-будівельної експертизи від 04 жовтня 2019 року № 214/19 стверджується, що ймовірна ринкова (дійсна) вартість садибного (житлового) будинку, який знаходиться за адресою:                           АДРЕСА_1 станом на липень 2014 року становить 2 378 954 грн, що є еквівалентом 201 146 доларів США, а ймовірна ринкова вартість цього будинку станом на червень 2017 року становить 1 948 821 грн, що є еквівалентом 74 527 доларів США.
Причиною знецінення вартості є безпосереднє оточення станом на червень 2017 року новобудованих багатоповерхових будинків на території садибної забудови житлового кварталу у АДРЕСА_1 та по Слов`янській набережній. Знецінення ринкової (дійсної) вартості житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у період з липня 2014 року до червень 2017 року у еквіваленті до доларів США становить 126 619 доларів США.
 
Відповідно до звіту про оцінку майна, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ПП «Бізнес-Експерт», ринкова вартість даного будинковолодіння станом на 02 січня 2014 року становить 766 533 грн, а станом на 04 травня 2018 року - 1 459 991 грн.
У висновку ПП «Бізнес-Експерт» станом на 02 січня 2014 року, як аналоги продажу оцінювачем застосовано дані щодо не аналогічних об`єктів, а саме: однокімнатних квартир і в обох висновках характеристика об`єкта оцінки істотно відрізняється від характеристик, наведених у інших звітах та експертних висновках, а про проведення належного огляду даного об`єкта даним спеціалістом у даних звітах підтвердження не має, а тому суд першої інстанції обґрунтовано не взяв їх до уваги.
 
Протиправність видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки АДРЕСА_4 доведено висновком будівельно-технічного дослідження від 19 квітня 2016 року № 017/16, складеним експертом-будівельником Грінько О. І. ТОВ «Галсвіт», згідно з яким мінімальна розрахункова площа земельної ділянки, необхідна для будівництва 5-поверхового житлового будинку з вбудованими приміщеннями комерційного призначення, площею забудови 250 кв. м, з розрахунку 16 квартир та 24 жителів відповідно до ДБН становить              408 кв. м; мінімальна розрахункова площа земельної ділянки, необхідна для будівництва 5-поверхового житлового будинку з вбудованими приміщеннями комерційного призначення, площею забудови 250 кв. м з розрахунку 16 квартир та 32 жителів відповідно до ДБН становить 544 кв. м; будівництво 5-поверхового житлового будинку з вбудованими приміщеннями комерційного призначення, площею забудови 250 кв. м (0,025 га) без залучення додаткових площ земельних ділянок не відповідає чинним ДБН.
 
Наказом ДАБУ України від 04 грудня 2015 року № 24 «ДС» притягнуто начальника УДАБУ у Закарпатській області ОСОБА_10 до дисциплінарної відповідальності.
 
Листом Ужгородського МРВУДСНС у Закарпатській області від 15 грудня 2014 року на адресу УДАБУ у Закарпатській області стверджується про недотримання протипожежної відстані між багатоквартирним житловим будинком та ТП-62.
 
Приписом УДАБІ у Закарпатській області від 10 рудня 2014 року № 23-П винесеним директору ТОВ «Екзотика ЛТД» ОСОБА_11 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, щодо недотримання у проектній документації протипожежної відстані між багатоквартирним житловим будинком та ТП-62, та за вищевказане порушення у сфері містобудівної діяльності на директора ТОВ «Екзотика ЛТД» ОСОБА_12 постановою від 18 грудня 2014 року № 01/05.1-02/184 накладено штраф.
 
З огляду на відповідь УДАБІ у Закарпатській області від 12 червня 2015 року № 1007-1.14/867-г, замовником будівництва ОСОБА_13 внесено до декларації про початок виконання будівельних робіт недостовірні дані, а саме назва об`єкту у декларації не співпадає з назвою містобудівних умов та обмежень від 15 жовтня 2014 року № 135, а також з назвою експертного висновку, у зв`язку із чим така декларація була скасована, замовника притягнуто до адміністративної відповідальності та внесено припис з вимогою усунути виявлені порушення.
 
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень Ужгородська міська рада вказує неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, а саме застосування апеляційним судом норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, постановах Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 803/12311/17, від 14 серпня 2018 року у справі № 823/5265/15, від 21 серпня 2018 року у справі № 445/765/16-а, від 31 жовтня 2018 року у справі № 725/5630/15-ц, від 22 січня 2019 року у справі № 912/1856/16,              від 14 травня 2019 року у справі № 910/11511/18, від 09 грудня 2019 року у справі № 826/22842/15, від 28 травня 2020 року у справі № 910/7164/19, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Підставами касаційного оскарження зазначених судових рішень заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури вказує неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, а саме застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду 14 квітня 2020 року у справі № 925/1196/18 та постановах Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 916/1601/17,                          від 19 червня 2018 року у справі № 910/9916/17, від 03 квітня 2019 року у справі № 211/7655/15-ц, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Також заявник вказує на порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки апеляційний суд не дослідив зібрані у справі докази та встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Касаційні скарги Ужгородської міської ради та заступника керівникаЗакарпатської обласної прокуратурипідлягають частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають.
 
Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
 
Відповідно до статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
 
Частиною другою статті 393 ЦК України передбачено, власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.
 
Відповідно до статті 394 ЦК України власник земельної ділянки, житлового будинку, інших будівель має право на компенсацію у зв`язку із зниженням цінності цих об`єктів у результаті діяльності, що призвела до зниження рівня екологічної, шумової захищеності території, погіршення природних властивостей землі.
 
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
 
Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
 
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 
Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
 
Частиною першою статті 1166 ЦК України унормовано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
 
Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. 
 
Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.
Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірних дій цього органу, наявності шкоди та причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. 
 
Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає у тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки особи, яка завдавала шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є безумовним та безпосереднім наслідком такої протиправної поведінки. 
 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
 
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Верховний Суд вважає, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанції ґрунтуються на припущеннях, оскільки, вказуючи, що дії та рішення Ужгородської міської ради по видачі містобудівних умови і обмежень забудови земельних ділянок за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3, об`єктами багатоквартирного житлового будівництва, які були визнані незаконними, суди належно не встановили та не обґрунтували наявність усіх умов, які є обов`язковим для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Зокрема, суди не вказали, чи існує та чим саме підтверджується прямий причинний зв`язок між діями і рішеннями Ужгородської міської ради та знеціненням належного позивачу житлового будинку.
 
Також, позивачем не наведено, а судами не перевірено, яких саме збитків (реальних чи упущеної вигоди) зазнав ОСОБА_1 , враховуючи, що його майно не було знищено, чи пошкоджено, не потребує відновлення. Позивачем не доведено, що ним використовувався будинок для отримання тих чи інших доходів.
 
Крім того, судами помилково було застосовано статтю 394 ЦК України, відповідно до якої власник житлового будинку має право на компенсацію у зв`язку із зниженням цінності цих об`єктів у результаті діяльності, що призвела до зниження рівня екологічної, шумової захищеності території, погіршення природних властивостей землі. При цьому, що позивач у позові не наводив жодних наведених обставин щодо діяльності відповідача.
 
У пунктах 6.11-6.16 постанови Великої Палати Верховного Суду                           від 14 квітня 2020 року у справі № 925/1196/18 (провадження № 12-153гс19) за позовом фізичної особи - підприємця до Головного управління Державної фіскальної служби України в Черкаській області та ДКС України про стягнення збитків зазначено, що статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними й передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відрізняються від загальних правил деліктної відповідальності. Зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Утім цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.
 
Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.
 
Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником. Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача.
 
Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.
 
Наведені вище висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права при розгляді справ про відшкодування шкоди державою (органом місцевого самоврядування) також слід враховувати при вирішенні цієї справи.
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з пунктом 1 частини третьої, частиною четвертою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.
Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
 
Оскільки суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, збирати та надавати оцінку доказам, порушення норм процесуального права допущені обома судами, які не забезпечили повного та всебічного розгляду справи, то справу необхідно передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
При новому розгляді справи судам необхідно врахувати висновки цієї постанови, а також перевірити доводи та заперечення сторін, зокрема й посилання Ужгородської міської ради на те, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки у м. Ужгороді,                                              на АДРЕСА_3 неправомірними не визнавалися і в судовому порядку не скасовувалися.
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційні скарги Ужгородської міської ради та заступника керівникаЗакарпатської обласної прокуратури задовольнити частково.
 
Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області                  від 20 вересня 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду             від 25 січня 2021 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді:	Д. Д. Луспеник   І. А. Воробйова   Г. В. Коломієць   Р. А. Лідовець   Ю. В. Черняк