ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/1884/21                                        Головуючий суддя І інстанції Кононенко Т.О.
Провадження № 22-ц/818/5480/21                                Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: інших видів кредиту
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2021 року                             м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого судді - Яцини В.Б.
суддів:                 - Бурлака І.В., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря : Семикрас О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Чумака Романа Васильовича на додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 липня 2021 року, ухвалене у складі головуючого судді Кононенко Т.О., по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним,
встановив:

11 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22 червня 2021 року відмовлено у задоволенні позову.
29 червня 2021 року до суду першої інстанції надійшла заява від представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Куракіна С.Ю. про ухвалення додаткового рішення по справі про відшкодування з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 18800,00 грн. 
Заява мотивована тим, що з метою захисту своїх прав ОСОБА_2 уклав з адвокатським бюро «Матвєєвої Л.В. «Альфа-Омега» договір про надання правничої (правової) допомоги № 1 від 27.02.2020 року. Між сторонами була підписана додаткова угода від 13.04.2021 року, до договору про надання правничої (правової) допомоги № 1 від 27.02.2020 року .
24.06.2021 року між сторонами складено акт надання послуг № 2096 приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги (послуг) за договором про надання правничої (правової) допомоги № 1 від 27.02.2020 року. Загальна вартість наданої професійної (правничої) правової допомоги (послуг) щодо розгляду справи № 638/1884/21 у Московському районному суді м. Харкова склала 18 800,00 грн. 
На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 8 ст. 141 та п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, сторона відповідача просила суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути зі сторони позивача на свою користь витрати на правову допомогу в розмірі 18 800,00 грн. та надає докази понесення вказаних витрат.

Додатковим рішенням цього ж суду від 19 липня 2021 року заяву представника відповідача було задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9800 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Чумак Р.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити у повному обсязі.
На обґрунтування скарги вказав наступне.
1.Зафіксовані в Акті прийому-передачі робіт надані адвокатом послуги - не передбачені у наданому відповідачем на підтвердження своєї заяви договорі про надання правової допомоги № 1 від 27.02.2020, з наступними доповненнями, а саме: аналіз документів; складання тексту позовної заяви; підготовка розрахунків заборгованості, процентів річних, інфляційних витрат, пені; збір, оформлення доказів та додатків до позову;
2.У предметі Договору про надання правової допомоги № 1 не конкретизуються, що послуги, які надаються адвокатом, пов`язані з даною судовою справою;
3.Частина зазначених в Акті прийому-передачі робіт послуг у цій справі адвокатом не надавалися: відповідач та його представник не подавав до суду позовну заяву; відповідач та його представник не подавали до суду розрахунків заборгованості, процентів річних, інфляційних втрат, пені. 
4.Внаслідок неналежного оформлення Договору про надання правової допомоги (без встановлення конкретної правової допомоги, яка надається, внаслідок відсутності розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару) інша сторона не має можливості пересвідчитися у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару, що відповідно до правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18 надає суду право виходячи з його дискреційних повноважень відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, або задовольнити її частково. 
У письмовому відзиві на скаргу представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Куракін С.Ю. просить поновити строк на подання відзиву, у задоволенні скарги відмовити, додаткове рішення залишити без змін, судові витрати покласти на позивача у зв`язку із розглядом цієї справи в апеляційному порядку у розмірі 8000,00 грн.
Вказав, що зв`язок наданої відповідачеві правничої допомоги зі справою, що розглядається, достеменно підтверджений сукупністю наявних у матеріалах справи доказів, що було належним чином враховано судом першої інстанції. Ціни на офіційному сайті бюро визначені з урахуванням особливостей та складності різних видів робіт/послуг адвоката за годину безпосередньо під час вчинення тих процесуальних дій, які охоплюються договором про надання правової допомоги №1 від 27.02.2020 року. Аналогічну справу розглядав Верховний суд у справі №922/2341/20 постанова від 22.04.2021.
Зазначив, що наявні в матеріалах справи докази дають змогу встановити, що сторони договору погодили погодинний порядок обчислення гонорару адвоката, що повністю відповідає ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з огляду на зміст та ціну позову без повідомленням учасників справи. 
Згідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до вказаних норм ЦПК України, вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
У статті 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам оскаржене рішення суду першої інстанції відповідає.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення в разі не вирішення судом питання про судові витрати.
Згідно зі ст. 133 цього Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу.
При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 10 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачено) відповідною стороною або третьою особою.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті137ЦПК України).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 уклав з адвокатським бюро «Матвєєвої Л.В. «Альфа-Омега» договір про надання правничої (правової) допомоги № 1 від 27.02.2020 року. Між сторонами була підписана додаткова угода від 13.04.2021 року, до договору про надання правничої (правової) допомоги № 1 від 27.02.2020 року .
Також, стороною відповідача було надано до матеріалів справи копію Акту № 2096 приймання-передачі наданої професійної правничої (правової) допомоги (послуг) від 24.06.2021 року, відповідно до якого адвокатом були виконані наступні послуги: відзив на позовну заяву (4 год.) за ціною 9600 грн, клопотання про залучення представника (10 хв.) за ціною 400 грн, участь у судовому засіданні 20.04.2021 року (20 хв.) за ціною 333,33 грн, клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (30 хв.) за ціною 1200 грн, участь у судовому засіданні 17.05.2021 року (1 год. 20 хв.) за ціною 1 333,33 грн, участь у судовому засіданні 24.05.2021 року (30 хв.) за ціною 500 грн, участь у судовому засіданні 10.06.2021 року (1 год. 10 хв.) за ціною 1166,67 грн, участь у судовому засіданні 22.06.2021 року (40 хв.) за ціною 666,67 грн, заява про ухвалення додаткового рішення (1 год. 30 хв.) за ціною 3600,00 грн.
Загальна вартість наданої професійної (правничої) допомоги (послуг) згідно Акту становить 18800,00 грн, у тому числі ПДВ 3133,33 грн.
На підтвердження понесених відповідачем витрат на правову допомогу надано: копію Акту № 2096 від 24.06.2021 року, завірену копію меморіального ордеру від 21.04.2021 року на суму 15 000 грн, завірену копію дубліката квитанції від 25.06.2021 року на суму 3800 грн., у яких вказано, що правнича допомога надавалась по справі №638/1884/21 (а.с.92-98), тому колегія суддів відхиляє доводи скарги щодо того надання правової допомоги поза межами цієї справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловлена правова позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Суд першої інстанції правильно не взяв до уваги та відхилив витрати по сплаті послуг по складанню та направленню до суду клопотань про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та залучення представника, які прямо не пов`язані із наданням правової допомоги, а є засобом забезпечення участі представника в судовому засіданні, за що адвокат окремо вказує вартість. Також, суд врахував співрозмірність обсягу наданих адвокатом послуг з часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Суд дійшов правильного висновку, що частково вказані витрати пов`язані з розглядом цієї справи,  є реальними, дійсними та необхідними. 
Такий висновок суду згаданими доводами скарги не спростовується, оскільки згідно Договору про надання правничої/правової допомоги № 1 від 27 лютого 2020 року з урахуванням додаткової угоди до цього договору від 13 квітня 2021 року Адвокатське бюро «Матвєєвої Л.В. «Альфа – Омега» зобов`язалися надавати ОСОБА_2 послуги по представництву інтересів Клієнта у всіх судах під час здійснення, зокрема, цивільного судочинства (п. 3.1 Договору з доповненнями). Вартість послуг Бюро не зазначених у п. 3.1 цього Договору (які не стосуються цієї справи), визначаються на офіційному сайті Бюро за адресою: htpp://alfa-omega/kh/ua/pro-nas/price/ (а.с. 92-93). 

          Враховуючи доводи, які були зазначені представником позивача 05.07.2021 року у клопотанні про зменшення витрат відповідача на оплату правничої допомоги адвоката, з урахуванням невеликого об`єму доказів у справі (цивільна справа в 1 томі на 123 арк на день її розгляду по суті), що справа дійсно не є складною, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат принцип пропорційності, ст. 11 ЦПК України, суд першої інстанції стягнув підтверджені документально витрати відповідача за надану йому правничу допомогу яка фактично дорівнює зазначеної в Акті надання послуг сумі за складання відзиву на позовну заяву у справі, яка наразі переглядається судом апеляційної інстанції, 9600 грн. 
При цьому ці послуги були передбачені умовами Договору про надання правничої допомоги, із урахуванням вищевказаних доповнень від 13 квітня 2021 року та узгодженої в Акті надання послуг № 2096 від 24 червня 2021 року об`єму та остаточної вартості наданих послуг що відповідає правовим висновкам, які були висловлені у постанові Верховного Суду від 26 листопада 2020 року у справі № 922/1948/19. 
Наведені з цього приводу доводи скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються вищевказаними обставинами. 
       Отже суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для зменшення розміру судових витрат на надання правової допомоги та стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу до розміру 9 800 грн., задовольнивши заяву частково, а в стягненні решти витрат на правничу допомогу суд правомірно відмовив, з чим погоджується судова колегія.
Оскільки доводи скарги не знайшли свого підтвердження, висновки суду не спростовані, судом першої інстанції ухвалено рішення із дотриманням вимог закону, тому суд апеляційної інстанції на підставі ч. 1 ст. 375 ЦПК України залишає без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржуване додаткове рішення – без змін.
Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Чумака Романа Васильовича - залишити без задоволення.
Додаткове рішення Московського районного суду м.Харкова від 19 липня 2021 року– залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 06 грудня 2021 року.

Головуючий                                                                                        В.Б. Яцина.

Судді                                                                                                      І.В.Бурлака.

О.Ю.Тичкова.