УХВАЛА

23 листопада 2021 року 
м. Київ
справа № 480/4773/19
адміністративне провадження № К/9901/39857/21 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Усенко Є.А., розглянув матеріали касаційної скарги Державного підприємства «Попівський експериментальний завод» (далі - ДП «Попівський експериментальний завод») на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.01.2021 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 29.06.2021 у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Сумській області (ГУ ДПС) до ДП «Попівський експериментальний завод» про накладення арешту на кошти на рахунках у банках,
УСТАНОВИВ: 
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 12.01.2021, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.06.2021, позов ГУ ДПС задоволено.
02.11.2021 відповідач подав до Верховного Суду касаційну скаргу на вищезазначені судові рішення.
За змістом статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відкриття касаційного провадження обумовлено, зокрема, відповідністю касаційної скарги вимогам цього Кодексу щодо форми і змісту касаційної скарги. 
ДП «Попівський експериментальний завод» у касаційній скарзі підставами касаційного оскарження вказує пункти 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідач у касаційній скарзі зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій порушили норму частини другої статті 9 КАС України, оскільки безпідставно прийняли заяву про уточнення позовних вимог щодо зменшення суми податкового боргу підприємства з 23' 336' 341,61 грн до 7' 576' 545,20 грн, в межах якого ГУ ДПС просило накласти арешт на кошти відповідача, мотивуючи цей довід тим, що у зв`язку з прийняттям такої заяви змінюються підстави позову. Також ДП «Попівський експериментальний завод» зазначило про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20, пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України та Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 №632, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.08.2017 за №948/30816 (далі - Порядок №632).
В розвиток цього доводу відповідач у касаційній скарзі зазначає про необхідність відступлення від висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у постановах від 16.04.2020 у справі №804/7201/16, від 11.06.2019 у справі №826/16002/14, від 06.02.2020 у справі №826/8691/16, від 24.02.2020 у справі №802/2067/15-а відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України.
Також ДП «Попівський експериментальний завод» у касаційній скарзі зазначає підставою касаційного оскарження судових рішень, ухвалених у справі №480/4773/19, пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України. 
Згідно з абзацами 1-3 пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).  У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Підстава касаційного оскарження, визначена пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, передбачає, що у касаційній скарзі має бути вказана норма матеріального (та/чи процесуального) права, щодо застосування якої наразі Верховний Суд не сформував правовий висновок у подібних правовідносинах.
Будь-яка підстава касаційного оскарження, встановлена частиною четвертою статті 328 КАС України, повинна стосуватися підстав, з яких судом апеляційної інстанції задоволено позов або відмовлено у задоволенні позову.
Відповідач не навів обґрунтування необхідності відступу від висновку Верховного Суду в зазначених ним у касаційній скарзі постановах. Доводи ДП «Попівський експериментальний завод» обмежені викладенням норм підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20, пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, Порядку №632 та фрагментів з наведених вище постанов Верховного Суду.
Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідач у касаційній скарзі не зазначає, щодо застосування якої норми матеріального (та/чи процесуального) права наразі відсутній висновок Верховного Суду, та яку суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували (та/або порушили).
Зміст касаційної скарги свідчить про те, що фактично довід відповідача про таку підставу касаційного оскарження охоплюється доводом щодо підстави касаційного оскарження, встановленої пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України.
Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідач наводить довід щодо застосування судом апеляційної інстанції норми права без врахування висновку Верховного Суду у постанові від 12.08.2021 у справі №810/4202/15. 
Цей довід стосується висновку апеляційного суду щодо дотримання ГУ ДПС процедури погашення податкового боргу державних підприємств, які не підлягають приватизації, та вжиття належних заходів на погашення податкового боргу. В постанові від 12.08.2021 у справі №810/4202/15 норма пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України не застосована інакше, ніж у постанові від 24.12.2020 у справі №280/6481/19, на яку посилався суд апеляційної інстанції при застосуванні пунктів 59.1, 59.5 статті 59 Податкового кодексу України.
Не застосування судом апеляційної інстанції норми пункту 59.3 статті 59 Податкового кодексу України (яка застосована Верховним Судом в постанові від 12.08.2021 у справі №810/4202/15) обумовлено неподібністю правовідносин у справах №480/4773/19 та №280/6481/19.
Фактично довід відповідача стосується оцінки судом апеляційної інстанції доказів при встановленні обставин щодо вжиття ГУ ДПС передбачених нормами Податкового кодексу України заходів погашення податкового боргу. Це саме стосується і доводу про неправильне застосування судом апеляційної інстанції статті 96 Податкового кодексу України.
Разом з тим, відповідно до частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі "Рябих проти Росії" (заява №52854/99, рішення від 24.07.2003) зазначив наступне: «Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване статтею 6 параграф 1 Конвенції, повинно тлумачитися в світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Правова певність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Повноваження судів вищої ланки переглядати рішення повинні використовуватися для виправлення судових помилок, помилок у здійсненні правосуддя, а не заміни рішень. Перегляд в порядку нагляду не може розглядатися як прихована апеляція, і сама можливість двох поглядів на один предмет не є підставою для повторного розгляду. Відхилення від цього принципу можливе тільки, коли воно спричинене незалежними і непереборними обставинами».
З урахуванням змін до глави 2 розділу ІІІ КАС України, які набрали чинності з 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Враховуючи викладене, касаційна скарга ДП «Попівський експериментальний завод» підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження судових рішень у цій справі.
Керуючись пунктом 4 частини другої статті 330, пунктом 4 частини п`ятої статті 332, статтею 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Державного підприємства «Попівський експериментальний завод» на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.01.2021 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 29.06.2021 повернути.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя	Є.А. Усенко