ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" листопада 2021 р.           Справа№ 910/2728/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Коробенка Г.П.
суддів:            Козир Т.П. 
          Кравчука Г.А. 

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 30.11.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд"
на рішення Господарського суду міста Києва
від 07.07.2021 (повний текст складено та підписано 26.08.2021)
та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва
від 15.09.2021 (повний текст складено та підписано 20.09.2021)
у справі №910/2728/21 (суддя Данилова М.В.)
за позовом Фермерського господарства "Сапфір - М.М."
до Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд"
про стягнення грошових коштів,
за зустрічним позовом Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд"
до Фермерського господарства "Сапфір - М.М."
про стягнення штрафних санкцій та виконання зобов`язання в натурі,

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Сапфір - М.М." звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" про стягнення заборгованості в розмірі 1.028.178,01 грн за договором поставки № 60354321 від 11.09.2019.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за договором поставки № 60354321 від 11.09.2019 щодо оплати вартості поставленого позивачем товару.
08 квітня 2021 року через відділ діловодства суду першої інстанції від відповідача надійшла зустрічна позовна заява про зобов`язання відповідача виконати в натурі зобов`язання за договором поставки №60354321 від 11.09.2019 з поставки 240,160 т насіння соняшнику, та стягнення штрафних санкцій на суму 862.283,10 грн, з яких: пеня у розмірі 401.175,90 грн та 461.107,20 грн штрафу.
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем за зустрічним позовом зобов`язань за договором поставки № 60354321 від 11.09.2019 в частині своєчасної поставки товару.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2021 прийнято зустрічну позовну заяву до розгляду; об`єднано зустрічну позовну заяву Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" до Фермерського господарства "Сапфір - М.М." про стягнення штрафних санкцій та виконання в натурі зобов`язання в одне провадження з первісним позовом Фермерського господарства "Сапфір - М.М." до Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" про стягнення грошових коштів.
Рішенням Господарського суду міста Києва (суддя Данилова М.В) від 07.07.2021 у справі №910/2728/21 первісний позов задоволено частково. Стягнуто з Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" на користь Фермерського господарства "Сапфір-М.М." основний борг на суму в розмірі 659022,60 грн, 3% річних в розмірі 46408,88 грн, 43362,75 грн інфляційний втрат та 11231,91 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено. В зустрічному позові відмовлено.
Судове рішення мотивовано тим, що відповідачем не виконано належним чином зобов`язань за договором поставки №60354321 від 11.09.2019 щодо оплати вартості поставленого позивачем товару. Суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість заявлених позивачем до стягнення інфляційних втрат, 3% річних, пені, штрафу, з урахуванням встановленого судом факту прострочення відповідачем за первісним позовом грошового зобов`язання перед позивачем. При цьому, виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд визнав за доцільне з власної ініціативи  зменшити розмір заявленої пені та штрафу до 0 грн. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд виходив з того, що оплата товару за договором поставки № 60354321 від 11.09.2019 з моменту підписання сторонами угоди про припинення зобов`язання шляхом передачі відступного та здійснення остаточних розрахунків за договором поставки від 27 серпня 2020 року не відбулась, строк виконання зобов`язання у ФГ "Сапфір-М.М." не настав.
Не погодившись із вказаним рішенням суду, Дочірнє підприємство з іноземною інвестицією "Сантрейд" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2021 у справі №910/2728/21, відмовити повністю у задоволенні первісного позову, зустрічний позов задовольнити повністю.
Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм процесуального та матеріального права. Скаржник стверджує, що судом безпідставно визнано встановленою обставину перебування відповідача за первісним позовом у простроченні оплати товару за договором у розмірах та починаючи з дат, які визначено позивачем за первісним позовом. Також скаржник стверджує, що коригування кількісно-вартісних показників господарської операції за вже зареєстрованими податковими накладними не завершується формуванням розрахунками коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних, а триває до моменту реєстрації таких розрахунків коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних, а тому не здійснення відповідної реєстрації вказує на безпідставність висновку суду про належне виконання позивачем за первісним позовом умов п.6.1 договору та п.5.1 угоди від 27.08.2020 та підтвердження перебування відповідача за первісним позовом у простроченні з оплати. Скаржник стверджує, що укладення в порядку ст. 600 ЦК України угоди про передачу відступного не має наслідком призупинення прав кредитора та відповідно зобов`язань боржника за основним зобов`язанням, а тому кредитор вправі вимагати від боржника виконання такого основного зобов`язання до моменту його припинення у відповідності з підставами, які передбачені в главі 50 ЦК України.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд"  на рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2021 у справі №910/2728/21; призначено апеляційну скаргу до розгляду.
14.07.2021 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Фермерського господарства "Сапфір-М.М." надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №910/2728/21.
Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва (суддя Чинчин О.В.) від 15.09.2020 у справі №910/2728/21 стягнуто з Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" на користь Фермерського господарства "Сапфір-М.М." витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50000 грн. В іншій частині заяви відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням, Дочірнє підприємство з іноземною інвестицією "Сантрейд" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2021 у справі №910/2728/21 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у повному обсязі у задоволенні заяви Фермерського господарства "Сапфір - М.М." про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив порушення судом норм процесуального права, посилаючись на не повідомлення відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) про дату, час та місце проведення судового засідання з розгляду заяви Фермерського господарства "Сапфір-М.М." про ухвалення додаткового рішення у справі №910/2728/21.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2021 у справі №910/2728/21; призначено апеляційну скаргу до розгляду.
У відзиві на апеляційну скаргу Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд"  на рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2021 у справі №910/2728/21 позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування рішення суду є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду постановлено у відповідності до вимог чинного законодавства.
28.10.2021 через канцелярію суду від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) підтримав апеляційні скарги, просив суд скарги задовольнити, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2021 у справі №910/2728/21, відмовити повністю у задоволенні первісного позову, зустрічний позов задовольнити повністю; скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2021 у справі №910/2728/21 та ухвалити нове рішення про відмову у повному обсязі у задоволенні заяви Фермерського господарства "Сапфір - М.М." про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом)  заперечував проти апеляційних скарг, просив суд залишити скарги без задоволення, а оскаржувані рішення суду - без змін.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а рішення суду та додаткове рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.
11.09.2019 між Дочірнім підприємством з іноземною інвестицією "Сантрейд", як  покупцем, та Фермерським господарством "Сапфір - М.М.", як продавцем, було укладено  договір поставки № 60354321 (далі за текстом - договір), відповідно до умов п.1.1 якого продавець зобов`язується продати та поставити, а покупець зобов`язується оплатити і прийняти товар - соняшник врожаю 2019 року, насипом, у відповідності до умов цього договору.
Згідно пункту 5.2. договору продавець зобов`язується поставити весь об`єм товару за реквізитами поставки, вказаними в п.5.1 у строк з 11.09.2019 до 30.09.2019 включно.
Додатковими угодами №№1, 2, 3 від 30.09.2020, 18.10.2019, 30.11.2019 до договору поставки №60354321 від 11.09.2019 вносились зміни до п.5.2 договору щодо строку поставки, у відповідності до яких кінцевим терміном поставки товару є 15.01.2020.
Пунктом 3.1. договору сторони погодили, що продавець зобов`язується поставити 1000 метричних тон з опціоном +5,0/ -5,0 % за вибором продавця.
Відповідно до п. 4.1. договору (з урахуванням додаткової угоди б/н від 11.09.2019), базова ціна товару без податку на додану вартість (ПДВ) за цим договором складає 8000,00 грн за одну метричну тону. Базова ціна товару  з ПДВ за цим договором складає 9600,00 грн за одну метричну тону.
Згідно пунктів 4.2. - 4.3. договору, загальна базова вартість по цьому договору товару   складає: без ПДВ 8000000,00 грн., загальна базова вартість товару з ПДВ складає 9.600.000,00 грн. +5,0/ - 5,0 % згідно п. 3.1. Загальна базова вартість товару   може бути змінена в результаті можливого перерахунку базової ціни товару   згідно п. 4.1. цього договору. У базову ціну товару   входять всі транспортні витрати на доставку товару   до пункту поставки, а також всі інші витрати продавця, понесені ним до моменту поставки товару   на умовах цього договору.
Відповідно до п. 5.1. договору, продавець зобов`язується здійснити поставку автомобільним транспортом товару на умовах DAT (поставлено на термінал), відповідно до правил Інкотермс 2010 - поставлено на термінал в Миколаївському морському торговельному порту, надалі - Пункт поставки, згідно реквізитів поставки, які зазначені в цьому договорі, або в окремих інструкціях покупця. Реквізити поставки: вантажоотримувач ТОВ "Грінтур-Екс" (парк "Рудний", м. Миколаїв, вул. Заводська, 23) для ТОВ ЕТСК, вантажовласник Дочірнє підприємство з іноземною інвестицією "Сантрейд".
Датою поставки та момент переходу права власності вважається дата документальної (у відповідній товарно-транспортній накладній та/чи акті приймання-передачі) фіксації факту видачі перевізником товару вантажоотримувачу у пункті поставки. Кількість та якість товару   визначаються у пункті поставки та є остаточними згідно даних вантажоотримувача, зокрема згідно реєстру вивантаження транспортних засобів та результатів досліджень лабораторії вантажоотримувача. Продавець зобов`язаний надавати покупцю відповідні видаткові та податкові накладні згідно фактичної кількості товару, що була визначена у пункті поставки (пп. 5.3, 5.4 Договору).
Відповідно до п. 6.1. договору, покупець здійснює оплату в українських гривнях шляхом банківського переказу вартості товару   на поточний банківський рахунок продавця. Покупець зобов`язується проводити оплату кожної партії товару   у два етапи: - 80 % вартості відповідної партії товару   сплачується покупцем протягом 2- х робочих днів з дати поставки товару   і визначення фактичної кількості та якості поставленого товару   згідно умов цього договору, а також, після отримання покупцем усіх документів на товар, що визначені у п. 6.1.1 цього договору; - остаточний розрахунок проводиться покупцем протягом 2 - х робочих днів після: а) отримання покупцем документів, що визначені у п. 6.1.1. та у п. 6.1.2, а також після б) завершення здійснення покупцем перевірки правильності реєстрації продавцем відповідної податкової накладної в ЄРПН (ст. 8 цього договору), за умови відсутності порушень з боку продавця встановлених законодавством вимого щодо реєстрації та належного заповнення податкових накладних.
Згідно п. 6.1.1. договору, документи для часткової оплати: а) товарно-транспортні накладні на товар з відміткою вантажоотримувача про прийняття товару по кількості та якості; б) оригінал акту перерахунку ціни відповідної партії товару; в) засвідчена печаткою продавця копія реєстру вантажоотримувача про вивантаження транспортних засобів із зазначенням ваги та якості прийнятого товару; г) оригінал видаткової накладної або акту - приймання - передачі на відповідну фактичну кількість поставленого товару; д) оригінал чи засвідчена продавцем копія рахунку на оплату вартості поставленого товару за ціною згідно з актом перерахунку ціни відповідної партії товару.
Відповідно до п. 6.1.2 договору, документи для остаточної оплати: а) оригінал рахунку на оплату вартості отриманого товару за ціною згідно з актом перерахунку ціна відповідної партії товару; б) засвідчена підписом та печаткою продавця роздруківка електронної квитанції про реєстрацію продавцем відповідної податкової накладної у ЄРПН; в) оригінали відвантажувальних документів, визначені в п. 6.1.1. цього договору.
Згідно п. 6.2. договору, днем оплати вважається дата списання грошових коштів з банківського рахунку покупця на користь постачальника.
Відповідно до п. 7.2. договору, у випадку несвоєчасної оплати товару   покупець зобов`язується оплатити продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.
Відповідно до п. 7.5. договору, у відповідності до п. 6 ст. 232 ГК України та ст. 259 ЦК України сторони домовились про те, що до вимог щодо стягнення штрафних санкцій (пеня, штраф та інші види неустойки) за прострочення виконання зобов`язань за цим договором застосовується трирічний строк позовної давності, а саме нарахування таких штрафних санкцій (пеня, штраф та інші види неустойки) здійснюється протягом трьох років починаючи з першого дня прострочення.
Відповідно до п. 11.1 договору, цей договір вступає в силу з дати підписання та діє до повного виконання своїх зобов`язань. У випадку поставки всього об`єму товару   продавцем в строки по договору, строк дії договору вважається продовженим до моменту оплати поставленого товару.
Відповідно до п. 11.5 договору, цей договір, а також будь-які доповнення, додаткові угоди та інші зміни до цього договору вважатимуться чинними та зобов`язуючими для сторін лише в разі, якщо такі домовленості: а) оформлені у письмовій формі; б) підписані уповноваженими представниками усіх сторін та в) скріпленні печатками усіх сторін. Сторони також домовилися, що усі первинні документи, які можуть складатися на виконання цього договору, повинні відповідати вимогам, які звичайно ставляться до таких документів чинним законодавством України, зокрема, але не виключно, такі документи повинні містити інформацію про зміст, обсяг та одиницю виміру відповідної господарської операції, містити зазначення посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції, а також бути підписаними уповноваженими представниками та скріплені печатками сторін.
На виконання умов договору позивачем за первісним позовом було поставлено, а відповідачем прийнято товар (насіння соняшникове) врожаю 2019 року в кількості 759,840 т. на суму 7.133.814,16 грн., що підтверджується рахунком-фактурою № СФ-0000070 від 17.09.2019, рахунком-фактурою № СФ-0000115 від 17.09.2019, видатковою накладною № РН-0000066 від 17.09.2019, актом перерахунку партії товару, поставленого згідно видаткової накладної № РН-66 від 17.09.2019, рахунком-фактурою № СФ-0000075 від 07.10.2019, рахунком-фактурою № СФ-0000078 від 07.10.2019, видатковою накладною № РН-0000074 від 07.10.2019, актом перерахунку партії товару, поставленого згідно видаткової накладної № РН-74 від 07.10.2019, рахунком-фактурою № СФ-0000087 від 08.10.2019, рахунком-фактурою № СФ-0000088 від 08.10.2019, видатковою накладною № РН-0000075 від 08.10.2019, актом перерахунку партії товару, поставленого згідно видаткової накладної № РН-75 від 08.10.2019, рахунком-фактурою № СФ-0000079 від 09.10.2019,  рахунком-фактурою № СФ-0000081 від 09.10.2019, видатковою накладною № РН-0000076 від 09.10.2019, рахунком-фактурою № СФ- 0000090 від 13.10.2019,  рахунком-фактурою № СФ-0000091 від 13.10.2019, видатковою накладною № РН-0000084 від 13.10.2019, рахунком-фактурою № СФ-0000095 від 14.10.2019, рахунком-фактурою № СФ-0000096 від 14.10.2019, видатковою накладною № РН-0000085 від 14.10.2019, актом перерахунку партії товару, поставленого згідно видаткової накладної № РН-85 від 14.10.2019, рахунком-фактурою № СФ-0000092 від 16.10.2019, рахунком-фактурою № СФ-0000097 від 16.10.2019, видатковою накладною № РН-0000086 від 16.10.2019, актом перерахунку партії товару, поставленого згідно видаткової накладної №РН-86 від 16.10.2019, рахунком-фактурою № СФ-0000093 від 17.10.2019, рахунком-фактурою № СФ-0000116 від 17.10.2019, видатковою накладною № РН-0000087 від 17.10.2019, актом перерахунку партії товару, поставленого згідно видаткової накладної № РН-87 від 17.10.2019, рахунком-фактурою № СФ-0000106 від 18.10.2019, рахунком-фактурою № СФ-0000143 від 18.10.2019, видатковою накладною № РН-0000092 від 18.10.2019, актом перерахунку партії товару, поставленого згідно видаткової накладної № РН-92 від 18.10.2019, рахунком-фактурою № СФ- 0000144 від 21.10.2019, рахунком-фактурою № СФ-0000108 від 21.10.2019, видатковою накладною № РН-0000093 від 21.10.2019, актом перерахунку партії товару, поставленого згідно видаткової накладної № РН-93 від 21.10.2019, рахунком-фактурою № СФ-0000145 від 22.10.2019, рахунком-фактурою № СФ-0000109 від 22.10.2019, видатковою накладною № РН-0000094 від 22.10.2019, актом перерахунку партії товару, поставленого згідно видаткової накладної № РН-94 від 22.10.2019, рахунком-фактурою № СФ-0000146 від 24.10.2019, рахунком-фактурою № СФ-0000110 від 24.10.2019, видатковою накладною № РН-0000098 від 24.10.2019, актом перерахунку партії товару, поставленого згідно видаткової накладної №РН-98 від 24.10.2019, рахунком-фактурою № СФ- 0000111 від 25.10.2019, рахунком-фактурою № СФ-0000147 від 25.10.2019, видатковою накладною № РН-0000099 від 25.10.2019, актом перерахунку партії товару, поставленого згідно видаткової накладної № РН-99 від 25.10.2019, рахунком-фактурою № СФ-0000148 від 26.10.2019, рахунком-фактурою № СФ-0000112 від 26.10.2019, видатковою накладною № РН-0000100 від 26.10.2019, актом перерахунку партії товару, поставленого згідно видаткової накладної № РН-100 від 26.10.2019, рахунком-фактурою № СФ-0000149 від 27.10.2019, рахунком-фактурою № СФ-0000113 від 27.10.2019, видатковою накладною № РН-0000101 від 27.10.2019, актом перерахунку партії товару, поставленого згідно видаткової накладної № РН-101 від 27.10.2019, рахунком-фактурою № СФ-0000150 від 30.10.2019, рахунком-фактурою № СФ-0000114 від 30.10.2019, видатковою накладною № РН-0000105 від 30.10.2019, актом перерахунку партії товару, поставленого згідно видаткової накладної № РН-105 від 30.10.2019, рахунком-фактурою № СФ-0000151 від 11.12.2019, рахунком-фактурою № СФ-0000134 від 11.12.2019, видатковою накладною № РН-0000108 від 11.12.2019, актом перерахунку партії товару, поставленого згідно видаткової накладної №РН-118 від 11.12.2019, рахунком-фактурою № СФ-0000152 від 13.12.2019,  рахунком-фактурою № СФ-000135 від 13.12.2019, видатковою накладною № РН-0000128 від 13.12.2019, актом перерахунку партії товару, поставленого згідно видаткової накладної № РН-128 від 13.12.2019, рахунком-фактурою № СФ-0000136 від 20.12.2019, рахунком-фактурою № СФ-0000153 від 20.12.2019, видатковою накладною № РН-0000129 від 20.12.2019, актом перерахунку партії товару, поставленого згідно видаткової накладної № РН-129 від 20.12.2019. 
Видаткові накладні підписані обома контрагентами. Акти  перерахунку ціни підписані представниками сторін та скріплено печатками сторін. Також отримання товару підтверджується довіреністю №38 від 11 вересня 2019 на отримання товару, яка видана на молодшого фахівця з питань закупівлі зернових Асосок В.М.
Покупцем було сплачено на розрахунковий рахунок продавця грошові кошти в загальному розмірі 6202403,49 грн, а саме: 20.09.2019 на суму в розмірі 350.223,60 грн, що підтверджується банківською випискою №0000241; 11.10.2019 на суму в розмірі  444.795,24 грн, що підтверджується банківською випискою №0000275; 15.10.2019 на суму в розмірі 142694,40 грн, що підтверджується банківською випискою №0000276; 18.10.2019 на суму в розмірі  411.321,44 грн,  що підтверджується банківською випискою №0000286; 11.10.2019 на суму в розмірі 444.795,24 грн, що підтверджується банківською випискою №0000275; 21.10.2019 на суму в розмірі 613.965,47 грн, що підтверджується банківською випискою №0000289; 29.10.2019 на суму в розмірі 157.904,92 грн, що підтверджується банківською випискою №0000305; 11.11.2019 на суму в розмірі 1.047.646,38 грн,  що підтверджується банківською випискою №0000331; 13.11.2019 1.302.299,50 грн,  що підтверджується банківською випискою №0000334; 14.11.2019 на суму в розмірі 371.556, 55 грн,  що підтверджується банківською випискою №0000336; 22.11.2019 на суму в розмірі 337.258,24 грн, що підтверджується банківською випискою №0000351; 28.11.2019 на суму в розмірі 192.967,76 грн, що підтверджується банківською випискою №0000361; 27.12.2019 на суму в розмірі 193.199,40 грн, що підтверджується банківською випискою №0000411; 09.01.2020  на суму в розмірі 161.243,94 грн, що підтверджується банківською випискою №0000009; 14.01.2020 на суму в розмірі 475.326,65 грн, що підтверджується банківською випискою №0000275.
В матеріалах справи міститься витяг з Єдиного реєстру податкових накладних про реєстрацію податкових накладних, з якого вбачається реєстрація податкових накладних за вищевказаними поставками.
05.05.2020 позивач за первісним позовом направив на юридичну адресу відповідача за первісним позовом та на адресу філіалу відповідача лист з вимогою сплатити заборгованість за товар в розмірі 911.411,67 грн, до якого повторно були додані рахунки на оплату за всіма поставками, засвідчені підписом та печаткою продавця, роздруківки електронної квитанції про реєстрацію всіх податкових накладних за договором, засвідчені підписом та печаткою позивача, реєстри про відвантаження транспортних засобів та акти перерахунку ціни партій товару по всім поставкам партіям товару. До листа також був доданий акт звірки взаємних розрахунків станом на 01.05.2020. Факт направлення листа підтверджується описами вкладення та накладними (поштовими квитанціями).  
Крім того, позивачем за первісним позовом долучено до матеріалів справи скрин з електронної пошти позивача від 11 червня 2020 року від фахівця відділу бізнес-адміністрування Стеценко Юлії про ознайомлення з актом перерахунку ціни і протоколами. 
Відповідачем за первісним позовом не надано належних та допустимих доказів про надсилання позивачу протоколів коригування базової вартості товару до кожної видаткової накладної, які складено в період з  20.11.2019 до 11.06.2020. 
Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.
Приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару   та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Статтею 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.
Як передбачено ст. 691 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.
Відповідно до ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару   продавець має право вимагати оплати товару   та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.
Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З огляду на умови укладеного між сторонами договору поставки, виникнення обов`язку покупця по оплаті товару поставлене в залежність від виконання постачальником певних дій, зокрема, надання доказів реєстрації податкових накладних, та саме після здійснення вказаних дій та сповіщення постачальником покупця про вчинення таких дій, у покупця виникає обов`язок здійснити остаточний розрахунок за поставлений товар, що вказано в п.п.6.1.1. та 6.1.2. договору. 
27 серпня 2020 р. між сторонами було укладено Угоду про припинення зобов`язань шляхом передачі відступного та здійснення остаточних розрахунків за договором поставки (далі за текстом - Угода), у відповідності до якої сторони домовились, що прострочене зобов`язання боржника (Фермерського господарства "Сапфір - М.М.") з поставки 240,160 т насипом врожаю 2019 року за ціною 9600 грн/тонна (з ПДВ) на умовах DAT (поставлено на термінал) (правила ІНКОТЕРМС-2010) буде вважатися припиненим у відповідності до ст. 600 ЦК України з моменту передачі боржником кредиторові (Дочірньому підприємству з іноземною інвестицією "Сантрейд") відступного у розмірі 50000 грн (без ПДВ) шляхом перерахування такої відступної суми на банківський рахунок кредитора (п.1 Угоди). Зобов`язання боржника зі сплати відступної суми вважатиметься виконаним належним чином з моменту зарахування відступної суми у повному обсязі на поточний банківський рахунок кредитора (п.2 Угоди). Боржник зобов`язується сплатити кредитору 100% відступної суми протягом 2-х банківських днів з моменту сплати кредитором 50% розміру неоплаченої вартості товару в порядку та на умовах згідно п.5.1 цієї Угоди (п.3 Угоди).
Відповідно до пункту 5.1 Угоди про припинення зобов`язання кредитор зобов`язується здійснити остаточний розрахунок з боржником у розмірі неоплаченої вартості товару у наступному порядку - 50% розміру неоплаченої вартості товару   кредитор сплачує протягом 2-х банківських днів з моменту отримання від боржника усіх документів,  які  визначені в п.6.1 договору поставки для здійснення остаточного розрахунку за поставлений товар, в тому числі документів щодо визначення остаточної ціни та вартості товару за результатом визначення середньозваженого показника олійності товару та формування боржником в ЄРПН відповідних розрахунків-коригування для здійснення коригувань зобов`язань з податку на додану вартість, пунктом 5.2 визначено, що 50% розміру неоплаченої вартості товару   кредитор сплачує протягом 2-х банківських днів з моменту виконання боржником зобов`язань щодо сплати  відступної суми згідно п.п.1 та 2 цієї Угоди, а також за умови отримання від боржника усіх документів, які визначені в п.6.1. договору поставки  для здійснення остаточного розрахунку за поставлений товар, у тому числі документів щодо визначення остаточної ціни та вартості товару за результатом визначення середньозваженого показника олійності товару та формування боржником в ЄРПН відповідних розрахунків-коригування для здійснення коригувань зобов`язань з податку на додану вартість.
Позивачем за первісним позовом на виконання своїх зобов`язань по Угоді були сформовані в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) розрахунки-коригування до податкових накладних: розрахунок коригування кількісних і вартісних показників 20.12.2019 № 1 до податкової накладної від 17.09.2019 № 1 - 28.08.2020; розрахунок коригування кількісних і вартісних показників 20.12.2019 № 2 до податкової накладної від 07.10.2019 № 2 - 28.08.2020 у; розрахунок коригування кількісних і вартісних показників 20.12.2019 № 3 до податкової накладної від 08.10.2019 № 3 - 06.10.2020; розрахунок коригування кількісних і вартісних показників 20.12.2019 № 4 до податкової накладної від 09.10.2019 № 4 - 06.10.2020; розрахунок коригування кількісних і вартісних показників 20.12.2019 № 5 до податкової накладної від 13.10.2019 № 10 - 06.10.2020; розрахунок коригування кількісних і вартісних показників 20.12.2019 № 6 до податкової накладної від 14.10.2019 № 12 - 06.10.2020; розрахунок коригування кількісних і вартісних показників 20.12.2019 № 7 до податкової накладної від 16.10.2019 № 14 - 06.10.2020; розрахунок коригування кількісних і вартісних показників 20.12.2019 № 8 до податкової накладної від 17.10.2019 № 19 - 06.10.2020; розрахунок коригування кількісних і вартісних показників 20.12.2019 № 9 до податкової накладної від 18.10.2019 № 18 - 06.10.2020; розрахунок коригування кількісних і вартісних показників 20.12.2019 № 10 до податкової накладної від 21.10.2019 № 22 - 06.10.2020; розрахунок коригування кількісних і вартісних показників 20.12.2019 № 11 до податкової накладної від 22.10.2019 № 23 - 06.10.2020; розрахунок коригування кількісних і вартісних показників 20.12.2019 № 12 до податкової накладної від 24.10.2019 № 26 - 06.10.2020; розрахунок коригування кількісних і вартісних показників 20.12.2019 № 13 до податкової накладної від 25.10.2019 № 27 - 06.10.2020; розрахунок коригування кількісних і вартісних показників 20.12.2019 № 14 до податкової накладної від 26.10.2019 № 28 - 06.10.2020; розрахунок коригування кількісних і вартісних показників 20.12.2019 № 15 до податкової накладної від 27.10.2019 № 23 - 06.10.2020; розрахунок коригування кількісних і вартісних показників 20.12.2019 № 16 до податкової накладної від 30.10.2019 № 32 - 06.10.2020; розрахунок коригування кількісних і вартісних показників 20.12.2019 № 17 до податкової накладної від 11.12.2019 № 3 - 06.10.2021; розрахунок коригування кількісних і вартісних показників 20.12.2019 № 18 до податкової накладної від 13.12.2019 № 11 - 06.10.2021; розрахунок коригування кількісних і вартісних показників 20.12.2019 № 11 до податкової накладної від 20.12.2019 №16 - 06.10.2020. 
Всі розрахунки коригування в Єдиному Реєстрі Податкових Накладних доставлені до відповідача за первісним позовом, про що свідчать розрахунки коригування та квитанції.
Підписані протоколи коригування до кожній партії поставки  були направлені відповідачу за первісним позовом Новою поштою (експрес-накладна №59000551618500 від 02.09.2020).
Відповідачем за первісним позовом були підписані та повернуті всі протоколи. 
Позивач за первісним позовом цінним листом з описом вкладення на юридичну адресу та на адресу Полтавської філії направив до відповідача  рахунки на оплату, а саме:  рахунок № СФ-00001 від 01.09.2020; рахунок № СФ-00002 від 01.09.2020; рахунок № СФ-00003 від 01.09.2020; рахунок № СФ-00004 від 01.09.2020; рахунок № СФ-00005 від 01.09.2020; рахунок № СФ-00006 від 01.09.2020; рахунок № СФ-00007 від 01.09.2020; рахунок № СФ-00008 від 01.09.2020; рахунок № СФ-00009 від 01.09.2020; рахунок № СФ-00010  від 01.09.2020; рахунок № СФ-00011 від 01.09.2020, що підтверджується накладними та описами вкладення; поштове відправлення № 2500670318826 надіслане  на адресу: Полтава, вул. Пилипа Орлика, 24 вручене 23.10.2020, поштове відправлення № 2500670318834 надіслане  на юридичну адресу дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями "Сантрейд" за  адресою:  м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 19/21А  вручене 18.10.2020. 
Пунктом 6 Угоди про припинення зобов`язання шляхом передачі відступного та здійснення розрахунків за договором поставки  від 27 серпня 2020 року визначено, що сторони домовились, що у випадку прострочення стороною будь-якого свого грошового зобов`язання, яке визначено цією Угодою, на строк більше 10 (десяти) робочих днів, то така сторона зобов`язана сплатити на користь іншої сторони штрафну санкцію у розмірі 20% від розміру простроченого  грошового зобов`язання.  
04 листопада 2020 року позивач направив до відповідача вимогу про оплату заборгованості за договором  поставки №60354321 від 11.09.2019 та сплату штрафу, проте вказана вимога залишилася без виконання.
Відповідно до п. 8.1.1 договору поставки № 60354321 від 11.09.2019 продавець підтверджує та гарантує, що він у повному обсязі ознайомлений з вимогами, які висуваються податковим законодавством до постачальників товарів та послуг щодо виписки податкових накладних в електронній формі та обов`язкової реєстрації усіх податкових накладних в Єдиному Реєстрі Податкових Накладних (ЄРПН) у встановлені законом строки.
Як передбачено п. 8.1.2 договору, продавцю не відомі будь-які обставини, які б перешкоджали йому виконувати належним чином свої зобов`язання із своєчасної та належної реєстрації податкових накладних в ЄРПН.
Згідно з п. 8.1.3 договору продавець зобов`язується реєструвати податкові накладні в ЄРПН в порядку, передбаченому чинним законодавством. Продавець приймає на себе зобов`язання, протягом 3 (трьох) робочих днів з дня реєстрації продавцем відповідної податкової накладної у ЄРПН, надавати покупцю підтвердження такої реєстрації у вигляді визначеної законом електронної квитанції, яку продавець зобов`язаний роздрукувати, засвідчити підписом своєї уповноваженої особи, скріпити печаткою та передати покупцю в оригіналі.
Відповідно до п. 8.1.4 договору на підставі такої квитанції покупець здійснює перевірку правильності реєстрації продавцем відповідної податкової накладної у ЄРПН, зокрема на предмет виявлення фактів: а) наявності чи відсутності реєстрації продавцем податкової накладної та б) порушення чи дотримання продавцем порядку заповнення такої податкової накладної.
Пунктом 8.1.5 договору визначено, що про виявлені факти відсутності реєстрації продавцем податкової накладної в ЄРПН та/або порушення продавцем порядку заповнення податкової накладної покупець зобов`язаний повідомити продавця для відповідного реагування та коригування. До усунення таких порушень покупець вправі призупинити здійснення остаточних розрахунків за відповідними господарськими операціями.
Відповідно до п. 8.1.6 договору продавець, після отримання відповідного повідомлення від покупця, повинен негайно вжити усіх заходів щодо усунення виявлених недоліків та повідомити покупця про їх результати для здійснення повторної перевірки правильності реєстрації продавцем відповідної податкової накладної у ЄРПН. В разі невиконання законних вимог покупця у продавця настає відповідальність, передбачена чинним законодавством України та цим договором.
В матеріалах справи відсутні докази про направлення відповідачем за первісним позовом повідомлення до позивача про факт відсутності реєстрації податкової накладної в ЄРПН та/або порушення продавцем порядку заповнення податкової накладної, а тому підстави для призупинення остаточних розрахунків за відповідними господарськими операціями у відповідача за первісним позовом відсутні.
Абзацом 1 ст. 201 Податкового кодексу України (ПК України) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Відповідно до абз. 1 п.  201.10  ст.  201 ПК України  при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Згідно абз. 2 п.  201.10  ст.  201 ПК України     податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Відповідно до абз. 21 п.  201.10  ст.  201 ПК України  відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.
Як передбачено абз. 5, 6 п.  201.10  ст.  201 ПК України,  підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.
Відповідно до абз. 9, 10 п. 201.10 ст. 201 ПК України датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Абзацом 13 п. 201.10 ст. 201 ПК України визначено, якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Відповідно до абз. 20 п. 201.10 ст. 201 ПК України  порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних. 
У відповідності до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим п. 44.1 ст. 44 ПК України.
Згідно з п. 192.1 ст. 192 ПК України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в ЄРПН.
Відповідно до пп. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192 ПК України, якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то:
а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов`язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок;
б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв`язку з отриманням таких товарів/послуг.
Постачальник має право зменшити суму податкових зобов`язань лише після реєстрації в ЄРПН розрахунку коригування кількісних і вартісних показників (далі - розрахунок коригування) до податкової накладної.
Якщо внаслідок такого перерахунку відбувається збільшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то:
а) постачальник відповідно збільшує суму податкових зобов`язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок;
б) отримувач відповідно збільшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення перерахунку.
Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в ЄРПН: постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації; отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.
У разі порушення граничних термінів реєстрації в ЄРПН розрахунку коригування, яким передбачено зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, до покупця (отримувача) товарів/послуг застосовується штрафна санкція згідно з ст. 120 прим. 1 ПК України.
Таким чином доводи  відповідача про необхідність подання позивачем квитанції про реєстрацію розрахунку коригування, як умови для здійснення розрахунку за поставлений товар  не відповідають умовам договору та вимогам ПК України, оскільки саме відповідач, у випадку зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг, реєструє розрахунок коригування, тоді як на позивача не покладається обов`язку з реєстрації розрахунку коригування до податкової накладної.
Виходячи з положень податкового законодавства, зокрема, права покупця на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що для покупця має юридичне значення саме факт реєстрації податкової накладної в ЄРПН. Після  зменшення суми компенсації на користь платника податку, що відбулось після підписання сторонами актів перерахунку ціни партії товару   по олійності покупець повинен відкоригувати податковий кредит в тому звітному періоді, коли відбулася зміна номенклатури товарів/послуг.
Відповідно до пункту 14.1.181 статті 14 ПК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, податковий кредит - сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. 
За змістом підпункту "а" пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі ввезення їх на митну територію України) та послуг.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму ПДВ на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж, зокрема, через 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.
Колегією суддів встановлено, що позивач зареєстрував всі податкові накладні, що надавало відповідачу можливість включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання.
Покупець (відповідач за первісним позовом) повинен здійснити коригування податкового кредиту  в тому звітному періоді, коли відбулась зміна ціни, не зважаючи на реєстрацію розрахунків коригування в ЄРПН.
В договорі та угоді від 27.08.2020 не зазначено про обов`язок позивача здійснити  реєстрацію розрахунків коригування в ЄРПН, при цьому, здійснення реєстрації розрахунків коригування не пов`язано з обов`язком відповідача здійснити  оплату за поставлений товар. 
Відповідно до п.5 Угоди позивач повинен був сформувати в ЄРПН відповідні розрахунки-коригування для здійснення коригувань зобов`язань з податку на додану вартість. У відповідності до Податкового кодексу України  розрахунки коригування на зменшення компенсації товарів (послуг) реєструє в ЄРПН саме покупець.
Отже, позивачем за первісним позовом виконані умови договору, тоді як відповідачем прострочено зобов`язання з оплати товару.
З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідачем за первісним позовом прострочено виконання зобов`язання з оплати вартості товару, поставленого згідно договору поставки №60354321 від 11.09.2019, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог за первісним позовом в частині стягнення 659022,60 грн.
Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.
За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Відповідно до п. 7.2. договору, у випадку несвоєчасної оплати товару покупець зобов`язується оплатити продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочки.
Пунктом 6 Угоди про припинення зобов`язання шляхом передачі відступного та здійснення розрахунків за договором поставки, укладеної між сторонами 27.08.2020, передбачено, що у випадку прострочення стороною будь-якого свого грошового зобов`язання, яке визначено цією угодою, на строк більше 10 робочих днів, то така сторона зобов`язана сплатити на користь іншої сторони штрафну санкцію у розмірі 20% від розміру простроченого грошового зобов`язання.
За прострочення оплати вартості товару та прострочення відповідачем за первісним позовом грошового зобов`язання, яке визначено угодою від 27.08.2020, позивачем за первісним позовом нарахована пеня в сумі 213481,52 грн за загальний  період з 30.09.2019 по 16.02.2021, та штраф в сумі 65902,26 грн, 43362,75 грн інфляційних втрат, нарахованих за загальний період з 30.09.2019 по 16.02.2021, 46408,88 грн. 3 % річних, нарахованих за загальний період з 30.09.2019 по 16.02.2021.
Колегією суддів встановлено, що відповідач за первісним позовом у встановлений строк свого обов`язку по оплаті вартості товару не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання за договором поставки та угодою від 27.08.2020, тому дії відповідача є порушенням зобов`язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.
Колегія суддів вважає, що розрахунок заявлених позивачем до стягнення штрафу, пені, інфляційних втрат та 3% річних є арифметично вірним, відповідає вимогам чинного законодавства та положенням договору поставки та угоди від 27.08.2020.
Згідно з ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України в разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі, порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про зменшення розміру заявленої до стягнення пені та штрафу до 0 грн, виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності.
З урахуванням факту порушення відповідачем грошового зобов`язання, позовні вимоги про стягнення з відповідача 43362,75 грн інфляційних втрат та 46408,88 грн 3 % річних є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог за зустрічним позовом, колегією суддів встановлено наступне.
27 серпня 2020 р. між сторонами було укладено Угоду про припинення зобов`язань шляхом передачі відступного та здійснення остаточних розрахунків за договором поставки (Угода), у відповідності до якої сторони домовились, що прострочене зобов`язання боржника (Фермерського господарства "Сапфір - М.М.") з поставки 240,160 т насипом врожаю 2019 року за ціною 9600 грн/тонна (з ПДВ) на умовах DAT (поставлено на термінал) (правила ІНКОТЕРМС-2010) буде вважатися припиненим у відповідності до ст. 600 ЦК України з моменту передачі боржником кредиторові (Дочірньому підприємству з іноземною інвестицією "Сантрейд") відступного у розмірі 50000 грн (без ПДВ) шляхом перерахування такої відступної суми на банківський рахунок кредитора (п.1 Угоди). Зобов`язання боржника зі сплати відступної суми вважатиметься виконаним належним чином з моменту зарахування відступної суми у повному обсязі на поточний банківський рахунок кредитора (п.2 Угоди). Боржник зобов`язується сплатити кредитору 100% відступної суми протягом 2-х банківських днів з моменту сплати кредитором 50% розміру неоплаченої вартості товару в порядку та на умовах згідно п.5.1 цієї Угоди (п.3 Угоди).
Відповідно до пункту 5.1 Угоди про припинення зобов`язання кредитор зобов`язується здійснити остаточний розрахунок з боржником у розмірі неоплаченої вартості товару у наступному порядку - 50% розміру неоплаченої вартості товару   кредитор сплачує протягом 2-х банківських днів з моменту отримання від боржника усіх документів,  які  визначені в п.6.1 договору поставки для здійснення остаточного розрахунку за поставлений товар, в тому числі документів щодо визначення остаточної ціни та вартості товару за результатом визначення середньозваженого показника олійності товару та формування боржником в ЄРПН відповідних розрахунків-коригування для здійснення коригувань зобов`язань з податку на додану вартість, пунктом 5.2 визначено, що 50% розміру неоплаченої вартості товару   кредитор сплачує протягом 2-х банківських днів з моменту виконання боржником зобов`язань щодо сплати  відступної суми згідно п.п.1 та 2 цієї Угоди, а також за умови отримання від боржника усіх документів, які визначені в п.6.1. договору поставки  для здійснення остаточного розрахунку за поставлений товар, у тому числі документів щодо визначення остаточної ціни та вартості товару за результатом визначення середньозваженого показника олійності товару та формування боржником в ЄРПН відповідних розрахунків-коригування для здійснення коригувань зобов`язань з податку на додану вартість.
Оскільки 50 % розміру неоплаченої вартості товару позивач за зустрічним позовом не сплатив, то строк виконання зобов`язання відповідача за зустрічним позовом не настало.
При укладанні договору про передачу відступного у боржника - ФГ "Сапфір-М.М." виникло  додаткове право на припинення основного зобов`язання іншим ніж виконання способом, яким боржник  і скористався.  У свою чергу, у кредитора не виникає жодного права вимоги, яке прямо випливає із дотримання принципу належного виконання і виконання зобов`язання в натурі.
Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, після укладання Угоди про припинення зобов`язання шляхом передачі відступного та здійснення остаточних розрахунків за договором поставки від 27 серпня 2020 року позивач за зустрічним позовом - кредитор не має права вимагати виконання основного зобов`язання до закінчення встановленого сторонами строку надання відступного. 
За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини 1, 2 статті 598 ЦК України).
Правила припинення зобов`язання визначено в главі 50 "Припинення зобов`язання" розділу І книги п`ятої "Зобов`язальне право" ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України).
Статтею 600 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами.
Відтак, за змістом статті 600 ЦК України передача відступного передбачає заміну первісного предмета виконання іншим.
Для припинення зобов`язання переданням відступного необхідна сукупність кількох умов, зокрема: згода сторін на таке припинення; узгодження сторонами розміру, строків і порядку передання відступного; факт передання боржником кредиторові відступного.
У разі укладання договору про передачу відступного кредитор не має права вимагати виконання основного зобов`язання до закінчення встановленого сторонами строку надання відступного.
З огляду на викладене, враховуючи те, що оплата товару за договором поставки №60354321 від 11.09.2019 з моменту підписання сторонами Угоди про припинення зобов`язання шляхом передачі відступного та здійснення остаточних розрахунків за договором поставки від 27 серпня 2020 року не відбулась, строк виконання зобов`язання у ФГ "Сапфір-М.М." не настав, а тому вимога позивача за зустрічним позовом про зобов`язання відповідача виконати в натурі зобов`язання за договором поставки №60354321 від 11.09.2019 з поставки 240,160 т насіння соняшнику не підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 7.3.1 договору, за не поставку (недопоставку) товару у строк, вказаний в. п.5.2 цього договору, продавець зобов`язується сплатити покупцю пеню (штрафну санкцію) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості товару, поставку якого було прострочено, за кожен день прострочення такої поставки. За прострочення поставки більше ніж на 10 календарних днів продавець, крім пені (додатково) зобов`язується також сплачувати покупцю штраф в розмірі 20 % від вартості непоставленого (недопоставленого) товару. Пеня та штраф за цим пунктом сплачується продавцем незалежно від заподіяних покупцю збитків (штрафна неустойка).
За прострочення зобов`язання з недопоставки товару позивачем за первісним позовом нарахована пеня в сумі 401175,90 грн за загальний період з 16.01.2020 по 05.04.2021, та штраф в сумі 461107,20 грн.
Колегією суддів встановлено, що  прострочення відповідача за зустрічним позовом з поставки товару за договором поставки не відбулось, а тому відсутні підстави для застосування до нього відповідальності за неналежне виконання умов договору, та відповідно відсутні підстави для задоволення позовних вимог за зустрічним позовом про стягнення штрафу та пені.
Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.
Щодо розподілу судом першої інстанції судових витрат на професійну правничу допомогу, апеляційним господарським судом встановлено наступне.
Згідно зі ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).
Згідно зі ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до чч. 1-3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
При зверненні до суду з первісним позовом позивачем вказано, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести, складатиметься з витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у розмірі 139236,57 грн та зазначено, що інші документи на підтвердження судових витрат будуть подані позивачем в ході розгляду справи в порядку та в строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі подання сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.  8 ст. 129 ГПК України).
Під час ухвалення судом першої інстанції рішення суду 07.07.2021 розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, не здійснювався.
У відповідності до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
14.07.2021 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Фермерського господарства "Сапфір-М.М." надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №910/2728/21, в якій заявник просив стягнути з Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" на користь Фермерського господарства "Сапфір-М.М." 133574,72 грн витрат на професійну правничу допомогу, до якої додано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом у справі №910/2728/21, акт здачі-приймання послуг до договору №18/11/20 від 18.11.2020.
22.07.2021 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" надійшли заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, в якому відповідач за первісним позовом просив зменшити витрати на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, до розміру, який не перевищуватиме 10% від загального розміру позовних вимог, що були задоволені рішенням суду від 07.07.2021.
Відповідно до статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод  1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Отже, з врахуванням викладеного, виходячи зі змісту норм статей 3, 11, 15 Господарського процесуального кодексу України, питання про співмірність заявлених позивачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватись із застосуванням критеріїв пропорційності та розумності, керуючись принципом верховенства права.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 28.01.2021 у справі №911/3156/19, від 09.02.2021 у справі №910/15201/17, від 03.03.2021 у справі №912/354/20.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін і зробила висновок, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44).
Як вбачається з матеріалів справи, 18.11.2020 між Фермерським господарством "Сапфір-М.М." (Клієнт) та Адвокатським бюро «Олени Боєвої» (Адвокатське бюро) було укладено Договір про надання правової допомоги №18/11/20, відповідно до якого Адвокатське бюро зобов`язується здійснювати захист, представництво або надавати інші види правової допомоги Клієнту, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання Договору. (т.1 а.с.216-223)
Додатком №1 до Договору про надання правової допомоги №18/11/20 від 18.11.2020 сторони узгодили розмір та порядок оплати праці адвоката.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат Позивачем було подано Акт здачі - приймання послуг №1 від 08.07.2021 на суму 133.574 грн. 72 коп., детальний опис виконаних робіт адвокатом.
Судом встановлено, що Боєва Олена Вікторівна є адвокатом в розумінні  Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії КР №000321 та інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті Національної Асоціації Адвокатів України.
Згідно з Актом здачі-приймання послуг №1 від 08.07.2021, Адвокатським бюро були надані послуги: підготовка позовної заяви (правовий аналіз наданих клієнтом документів, пошук та аналіз законодавства та актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах, складання тексту позовної заяви) - 25 000 грн.; складання розрахунку позовних вимог - 7000 грн.; складання попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат - 5000 грн.; підготовка письмових доказів - 1135 грн.; участь у судовому розгляді справи - підготовка відповіді на відзив, пошук та аналіз законодавства у спірних правовідносинах, складання тексту відповіді на відзив, підготовка відзиву на зустрічний позов, пошук та аналіз законодавства у спірних правовідносинах, складання тексту відзиву на зустрічний позов - 40000 грн.; складання заяв, клопотань та заперечень з процесуальних питань - 9000 грн.; участь в судових засіданнях - 9000 грн.; оплата професійної правничої допомоги - % від стягнутої суми - 37439 грн. 72 коп.
За наявності заперечень іншої сторони щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням встановлених обставин, на думку колегії суддів, місцевим господарським судом правомірно дійшов висновку про те, що з відповідача за первісним позовом на користь позивача підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50.000 грн, оскільки саме цей розмір судових витрат є співмірним по відношенню до обсягу фактично виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).
Колегія суддів не вбачає процесуальних порушень, про які зазначено скаржником в апеляційній скарзі на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2021 у справі №910/2728/21 щодо не повідомлення відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) про здійснення розгляду заяви Фермерського господарства "Сапфір-М.М." про ухвалення додаткового рішення у справі №910/2728/21, призначеного на 15.09.2021, з огляду належне повідомлення місцевим господарським судом про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджується надсиланням судом 10.09.2021 телефонограм на адреси сторін, направленням судом на електронні адреси сторін ухвали суду від 10.09.2021. При цьому колегією суддів враховано, що неможливість здійснення направлення сторонам місцевим господарським судом копії ухвали про призначення розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №910/2728/21 рекомендованим листом з повідомленням про вручення зумовлене відсутністю коштів на здійснення судом поштових відправлень.
Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.
Оскільки доводи, викладені в апеляційних скаргах, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарги задоволенню не підлягають.
Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2021 покладаються судом на апелянта відповідно до статті 129 ГПК України.
Керуючись ст. ст. 129, 240, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2021 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2021 у справі №910/2728/21 залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2021 покласти на скаржника.
Матеріали справи №910/2728/21 повернути Господарському суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 14.12.2021.

Головуючий суддя                                                            Г.П. Коробенко 

Судді                                                                                Т.П. Козир

                                                                                Г.А. Кравчук