Номер провадження: 22-ц/813/6665/21 
Номер справи місцевого суду: 501/188/21
Головуючий у першій інстанції Смирнов  В. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.10.2021                                                                                         м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого - Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Дришлюка А.І.,                
за участю секретаря - Чепрас А.І.,
учасники справи:
заявник – ОСОБА_1 ,
зацікавлена особа – ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 26 січня 2021 року у складі судді Смирнова В.В.,
в с т а н о в и в:
У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, за участю зацікавленої особи ОСОБА_2 , про забезпечення доказів шляхом їх витребування. 
В обґрунтування заяви зазначила, що 06.02.2019 між нею та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб. 02.10.2020        вона звернулась до суду з заявою про розірвання шлюбу. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15.10.2020 у справі про розірвання шлюбу відкрито провадження. За час спільного проживання, в тому числі в період вагітності і пологів та в час коли ОСОБА_1 знаходиться в декретній відпустці, позивач працює моряком, отримує чималий дохід, отримані від роботи гроші, позивач на сім`ю не витрачає, а зберігає їх на банківському рахунку та банківській скриньці. ОСОБА_1 має намір звернутися з позовною заявою про розподіл спільного майна подружжя, але точна сума та валюта у якій зберігаються грошові кошти заявниця вказує, що їй не відомі, що унеможливлює сплату судового збору.
Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 26 січня 2021 року в задоволенні заяви відмовлено.
Не погодившись з зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для проводження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що перший абзац ухвали суду прикріплений із іншої справи з іншими учасниками процесу, зазначений факт не описка, а повний передрук абзаців з інших справ, що свідчить про те, що ні особа яка виготовляла зазначену ухвалу ні суддя, що підписував ухвалу не читали її. Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про витребування доказів послався на Закон України «Про банки і банківську діяльність», норми якого також були і в самій заяві про витребування доказів, як аргументація підстав неможливості самостійного отримання доказів. Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про витребування доказів фактично роз`яснив, що банківська таємниця не може бути розголошена на підставі ухвали суду, що є помилковим твердженням в силу ч. 2. ст. 62 ЗУ «Про банки і банківську діяльність».
Апелянт в судове засідання 21.09.2021 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не заявив.
Заінтересована особа  ОСОБА_2 в судове засідання 21.09.2021 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
Повний текст судового рішення складений 11.10.2021.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.
Згідно ч. 1 ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 116 ЦПК України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія.
Згідно з ст. 118 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.
Відповідно до ч. 1 ст. 117 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів зазначаються, зокрема докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини для доказування яких вони необхідні, обґрунтування необхідності забезпечення доказів, спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.
Зі змісту вказаних статей вбачається, що у вказаній заяві мають бути зазначені: обставини, що можуть бути підтверджені доказами, які необхідно забезпечити. Ці обставини повинні належати до предмета доказування у справі; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим; справа для якої потрібні ці докази, або з якою метою потрібно їх забезпечити. Крім того, у заяві потрібно обґрунтувати що особа вчинила всі можливі заходи для отримання необхідних відомостей, однак через обставини, які не залежать від волевиявлення особи чи перебувають поза межами її контролю чи правомірного впливу, отримати запитувані відомості не виявилось можливим та при цьому існує загроза, що в подальшому останні можуть бути втраченими.
Заявник не обґрунтував, які є підстави вважати, що засоби доказування можуть бути втрачені та/або що подання необхідних доказів може стати не можливим або ускладненим під час судового провадження, у разі подання відповідного позову.
Позивач у заяві порушує питання про витребування доказів шляхом розкриття інформації, що містить банківську таємницю. 
Разом з тим заяви про розкриття банком інформації, що містить банківську таємницю подаються до суду і розглядаються в порядку окремого провадження (див. ст. ст. 347-350 ЦПК України).
З урахуванням викладеного суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволені заяви, однак підстави відмови є іншими.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 26 січня 2021 року змінити шляхом викладення мотивувальної частини в редакції цієї постанови, в решті залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складений 11.10.2021.

Головуючий:
                                               
Судді: