ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" листопада 2021 р.                                  Справа № 910/6263/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Шапрана  В.В.
суддів:            Буравльова  С.І. 
          Андрієнка  В.В. 
 
без повідомлення учасників справи
розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Складське господарство"
на рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2021
у справі №910/6263/21 (суддя - Кирилюк Т.Ю.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Український папір"
до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Український папір" звернулося з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення заборгованості за договором поставки №2020/3019-П/53-145-01-20-01184 від 08.12.2020 у загальному розмірі 169879,15 грн, з яких: 166043,92 грн - основний борг, 2822,75 грн - інфляційні втрати та 1012,48 грн - 3% річних.
Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем його зобов`язань за договором поставки в частині здійснення повної та своєчасної оплати за поставлений товар, внаслідок чого у Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" утворилася спірна заборгованість.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 відкрито провадження у справі №910/6263/21 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.06.2021 у справі №910/6263/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Український папір" задоволено повністю.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Складське господарство" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким закрити провадження у справі.
Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що місцевим господарським судом під час ухвалення оскаржуваного рішення порушено норми процесуального права.
У поданій апеляційній скарзі відповідач зазначає, що ним здійснено повну оплату за товар, у зв`язку з чим позивачем було направлено заяву про відмову від позову. Тому, відповідачем не подавався відзив на позовну заяву та докази на підтвердження проведеної оплати. За вказаних обставин скаржник зазначає, що провадження у справі повинно бути закрито на підставі ст. 191 ГПК України у зв`язку з відмовою позивача від позову.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 12.07.2021 апеляційну скаргу у справі №910/6263/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2021 відповідачу поновлено строк на апеляційне оскарження, зупинено дію рішення, відкрито апеляційне провадження у справі №910/6263/21, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України, а також встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Український папір" строк на подання відзиву на апеляційну скаргу 15 днів з дня отримання копії ухвали.
До суду 27.07.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю "Український папір" подано відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач заперечує проти доводів скарги відповідача, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.
Зі встановлених місцевим господарським судом обставин справи убачається, що 08.12.2020 між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча" компанія "Енергоатом" в особі директора відокремленого підрозділу "Складське господарство" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Український папір" (постачальник) укладено договір №2020/3019-П/53-145-01-20-01184, відповідно до п. 1.1 якого предметом договору є офісне устаткування та приладдя різне (папір для друку), які постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити.
Найменування (номенклатура) та одиниці виміру товару наведені у специфікаціях №№1-6, які є додатком №1 до договору та його невід`ємною частиною.
Сторонами погоджено, підписано та скріплено печатками специфікації №№1-6 до договору щодо поставки товару загальною вартістю 187939,92 грн.
Згідно з п. 2.3 договору сума товарів, що поставлятимуться за договором, формується на підставі суми, наведеної у додатку №1 та становить 187939,92 грн з ПДВ.
Відповідно до п. 3.1 договору товар повинен бути доставлений постачальником у 2020 році на умовах DPP згідно з Інкотермс-2020 до дати, наведеної у заявці покупця. У випадку відсутності у заявці кінцевої дати, поставка здійснюється впродовж 30 календарних днів від дати направлення заявки покупцем.
Згідно з п. 6.1 договору розрахунок за поставлений та прийнятий товар здійснюється у національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника впродовж 45 календарних днів з дати переходу права власності на товар, але за умови підтвердження факту реєстрації постачальником у ЄРПН податкової накладної у встановленому порядку.
Пунктом 8.5 договору передбачено, що датою переходу права власності на товар від постачальника до покупця вважається дата підписання товарно-транспортної або видаткової накладної.
Строк дії договору сторонами погоджено у п. 12.1, який встановлено з моменту його підписання сторонами і до 31.12.2020, а в частині виконання гарантійних зобов`язань - до закінчення терміну дії гарантії.
Відповідач звернувся до позивача з заявкою №45/0-1851 від 11.12.2020 та просив здійснити поставку товару за договором не пізніше 30.12.2020.
На виконання умов договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар загальною вартістю 187939,92 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями видаткових накладних №№КР-0200539 від 18.12.2020 на суму 14410,08 грн, КР-02000540 від 18.12.2020 на суму 53107,20 грн, КР-02000541 від 18.12.2020 на суму 37468,08 грн, КР-02000542 від 21.12.2020 на суму 37920,00 грн, КР-02000543 від 21.12.2020 на суму 1896,00 грн та КР-02000544 від 21.12.2020 на суму 43138,56 грн, які підписані сторонами без зауважень.
Окрім цього, факт поставки товару також підтверджується довіреністю відповідача №3/269 від 17.12.2020 на отримання товару. До того ж, поставка товару відображена у податковій звітності позивача, доказами чого є копії податкових накладних та квитанцій.
Натомість, відповідач оплату за товар здійснив лише частково та з порушенням строку, встановленого п. 6.1 договору.
Так, 23.02.2021 Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Складське господарство" сплатило 20000,00 грн вартості товару за видатковою накладною №КР-02000542 від 21.12.2020, що підтверджується копією платіжного доручення №3, а 01.03.2021 відповідачем сплачено 1896,00 грн вартості товару за видатковою накладною №КР-02000543 від 21.12.2020, що підтверджується копією платіжного доручення №23. Проте, решта поставленого товару на суму 166043,92 грн залишилася неоплаченою з боку відповідача.
З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензією №110/1/юр/21 від 15.04.2021, проте Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Складське господарство" вимоги щодо оплати існуючої заборгованості не виконало.
Враховуючи неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки №2020/3019-П/53-145-01-20-01184 від 08.12.2020, Товариство з обмеженою відповідальністю "Український папір" звернулося з даним позовом до суду та просило стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" суму основного боргу за договором у розмірі 166043,92 грн.
Окрім цього, у зв`язку з порушенням строків оплати за товар позивач також просив на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) стягнути з відповідача 2822,75 грн інфляційних втрат та 1012,48 грн 3% річних.
Відповідач не подавав до суду першої інстанції жодних заперечень з приводу заявлених позовних вимог.
Задовольняючи позовні вимоги у даній справі, суд першої інстанції встановив, що сума боргу в розмірі 166043,92 грн за поставлений товар підтверджується матеріалами справи, а відповідачем існування вказаної заборгованості у заявленому розмірі належними та допустимими доказами не спростовано. Також суд вказав на обґрунтованість розрахунку позивачем сум інфляційних втрат та 3% річних.
З наведеними висновками місцевого господарського суду погоджується і колегія суддів та вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частинами 1, 3 та 5 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.
Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач у повній мірі не виконав свій обов`язок щодо оплати вартості поставленого позивачем товару.
Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з п. 6.1 договору розрахунок за поставлений та прийнятий товар здійснюється у національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника впродовж 45 календарних днів з дати переходу права власності на товар, але за умови підтвердження факту реєстрації постачальником у ЄРПН податкової накладної у встановленому порядку.
Датою переходу права власності на товар від постачальника до покупця вважається дата підписання товарно-транспортної або видаткової накладної (п. 8.5 договору).
Проте, як правильно встановлено місцевим господарським судом, відповідач не здійснив повної оплату за товар впродовж встановленого строку.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Аналогічна правова норма передбачена ч. 1 ст. 193 ГК України.
Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Як правомірно встановлено місцевим господарським судом, невиконання зобов`язання за договором в частині оплати товару на суму 166043,92 грн підтверджується матеріалами справи, а відповідачем не надано доказів на спростування вказаної заборгованості.
Отже, оскаржуване рішення суду в частині вимог про стягнення суми основного боргу є обґрунтованим та таким, що ухвалено з повним та усебічним дослідженням обставин справи.
Щодо позовних вимог про стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 2822,75 грн інфляційних втрат та 1012,48 грн 3% річних, нарахованих за загальний період з 04.02.2021 по 19.04.2021, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.
Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за визначені Товариством з обмеженою відповідальністю "Український папір" періоди прострочення зобов`язання відповідачем, апеляційний суд зазначає, що позивачем здійснено їх правомірно та з урахуванням часткової оплати, а тому вказані вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
З огляду на викладене, колегія суддів також вважає обґрунтованими висновки місцевого господарського суду про задоволення позову в частині стягнення з відповідача 2822,75 грн інфляційних втрат та 1012,48 грн 3% річних у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань.
У поданій апеляційній скарзі відповідач зазначає, що ним здійснено повну оплату за товар, у зв`язку з чим позивачем було направлено заяву про відмову від позову. Тому, відповідачем не подавався відзив на позовну заяву та докази на підтвердження проведеної оплати. За вказаних обставин скаржник зазначає, що провадження у справі повинно бути закрито на підставі ст. 191 ГПК України у зв`язку з відмовою позивача від позову.
Однак, апеляційний суд зазначає, що матеріали справи не містять заяви позивача про відмову від позову та доказів сплати відповідачем спірної заборгованості. Вказана обставина підтверджена і позивачем у відзиві на апеляційну скаргу.
Позивач у відзиві підтверджує, що заява про відмову від позову дійсно була направлена відповідачу, однак у подальшому Товариство з обмеженою відповідальністю "Український папір" прийняло рішення не направляти заяву до суду першої інстанції. Тому судом ухвалено рішення по суті заявлених позовних вимог.
Таким чином, аргументи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи.
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2021 у справі №910/6263/21 прийнято з повним та усебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Складське господарство" не підлягає задоволенню.
У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги та відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.
Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.
Вказана справа є малозначною, а тому прийнята постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Складське господарство" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2021 у справі №910/6263/21 залишити без змін.
3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2021 у справі №910/6263/21.
4. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Складське господарство".
5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя                                                            В.В. Шапран 

Судді                                                                                С.І. Буравльов

                                                                                В.В.Андрієнко