Справа № 344/11235/21 
Провадження № 33/4808/689/21 
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., 
за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Челій-Пушкар О.І.  
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2021 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.,- 
                                                      в с т а н о в и в :
Судом першої інстанції встановлено, що водій ОСОБА_1 08 липня  2021 року о 02 год. 04 хв. По вул. Тисменицька, 240, в м. Івано-Франківську, керував транспортним засобом марки «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка вимова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, у зв`язку порушенням норм матеріального та процесуального права.
Вказує на те, що транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не керував. Працівники поліції прибули на вул.Тисменицька, 240, в м. Івано-Франківську за викликом про порушення нічної тиші  і ними було зафіксовано його перебування в транспортному засобі, який був припаркований у дворі будинку.
В матеріалах справи відсутні будь які докази, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. 
Оглядом відеозапису, який долучено до матеріалів справи, встановлено, що о 22.03 год. він перебував в автомобілі, який не рухався, а був припаркованим у дворі будинку.
Окрім того, зазначає, що в протоколі не зазначено який саме водій та яким транспортним засобом здійснював  керування 08.07.2021 року о 02 год. 04 хв., та від якого саме огляду водій відмовився. Тому, протокол про адміністративне правопорушення ААБ №126293 від 08.07.2021 року щодо нього не можна вважати належним доказом у справі.
Звертає увагу на те, що в судовому засіданні  суду він вказував, що не керував транспортним засобом 08.07.2021 року, оскільки приїхав додому 07.07.2021 року близько 19 год., залишив транспортний засіб у дворі будинку, пізно вночі сів в транспортний засіб та включив музику. Вказує, що він не керував автомобілем. Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу відмовився, оскільки не керував транспортним засобом, про що зазначив в протоколі, що він не згідний із ним. Вказує, що він оскаржив дії працівників поліції.
Апелянт вказує на те, що у відповідності до долученого направлення водія на огляд на визначення стану сп`яніння до медичного закладу, його було доставлено до медичного закладу інспектором Дерда Н.В., час направлення зазначено 02.20 год., хоча переглядом відеозапису факти оформлення направлення на медичний огляд та його вручення ОСОБА_1 відсутні.
У поясненнях свідків ОСОБА_2 та  ОСОБА_3 , які були при оформленні протоколу щодо нього, вказано, що вони були присутні під час проходження водія огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального приладу Драгер, про що засвідчили своїм підписом в протоколі. Вважає дані пояснення суперечливими.
Звертає увагу на те, що свідки  ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , допитані в судовому засіданні, підтвердили про те, що він не керував транспортним засобом.
Крім того, судом безпідставно було відмовлено в допиті свідка ОСОБА_6 та надано перевагу показанням працівника поліції ОСОБА_7 . 
Вважає, що поза увагою суду залишились відеодокази, на яких зафіксовано, що автомобіль, в якому він слухав музику, не рухався, знаходився припаркованим.
Таким чином, судом порушено вимоги щодо детального з`ясування обставин справи, яким не надано належної оцінки.
Вважає, що в матеріалах справи відсутні переконливі докази наявності в його діях вини правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши та дослідивши доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Челій-Пушкар О.І., які підтримали вимоги апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа  "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки “право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.
Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення та інші. 
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення  має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.
Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП. 
Зі змісту доводів ОСОБА_1 та його захисника адвоката Челій-Пушкар Н.М., вбачається, що вони вважають, що суд неповно з`ясував фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, формально підійшов до розгляду справи. Вказують, що вони не заперечують факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння , однак заперечують факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Посилаються на те, що в матеріалах справи наявні достатні докази, які свідчать про те, що працівники поліції приїхали за викликом щодо порушення тиші в нічний час, та побачили ОСОБА_1 в транспортному засобу, який слухав музику, однак не доводить факт керування ним транспортним засобом.
  Крім того, звертають увагу суду на те, що відеозапис, який долучено до протоколу про адміністративне правопорушення не містить даних про керування ОСОБА_1 транспортним засобом. 
Апеляційний суд вважає, що вказані доводи є неспроможними, оскільки сукупність досліджених судом доказів  поза розумним сумнівом  свідчить, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказані доводи ОСОБА_1 та його захисника  перевірялись судом першої інстанції внаслідок чого суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про їх безпідставність. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника, оцінивши всі зібрані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП .
При прийнятті рішення по справі судом було судом достовірно було встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130  КУпАП доводиться матеріалами адміністративної справи, зокрема: протоколом серії ААБ№ 126293 від 08.07.2021 року про адміністративне правопорушення з зазначенням двох свідків  адміністративного правопорушення з відповідними їх підписами, який відповідав вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, чітко викладено суть правопорушення та підписаний ОСОБА_1 .
Також, судом зазначено, що працівниками поліції у відповідності до вимог Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року №1452/735 складено Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння. Так, згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, ОСОБА_1 відмовився від огляду за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510 ARLM0286».
Судом було досліджено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.07.2021 року, згідно якого у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка вимова, також водія  направлено у заклад охорони здоров`я КНП ПНЦ ІФ ОР. Однак,  ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у вищевказаному медичному закладі.
При прийнятті рішення, суд вказав на те, що вина ОСОБА_1 доводиться рапортом працівника поліції та відеоматеріалами, що містяться на оптичному диску. 
Суд обґрунтовано зазначив, що досліджений відеозапис відповідає письмовим доказам у справі, на ньому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння як за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510 ARLM0286» у присутності двох свідків, так і в медичному закладі, а також і те, що ОСОБА_1 надав пояснення працівникам поліції, що перепарковував транспортний засіб.
Окрім того, суд зауважив, що пояснення свідків ОСОБА_4   та ОСОБА_5 носять суперечливий характер та спрямовані на уникнення відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення.
Також, судом вказано про те, що даних щодо неправомірності дій поліцейських під час документування та оформлення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 судом встановлено не було.
Суд першої інстанції звернув увагу на те, що дії  ОСОБА_1 щодо відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння самі по собі вже містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Враховуючи наведене, суд вважав за необхідне притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №126293 від 08.07.2021 року водій ОСОБА_1 08 липня  2021 року о 02 год. 04 хв. по вул. Тисменицька, 240, в м. Івано-Франківську, керував транспортним засобом марки «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка вимова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою – інспектором взводу 1 роти 1 БУПП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Дерда Н.В., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, протокол та підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи у суді м. Івано-Франківська. 
В протоколі зазначені свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із зазначенням місця їх проживання та їх власноручними підписами.
Зазначено, що до протоколу додається відео з нагрудної камери 1316, пояснення свідків.
Посвідчення водія у ОСОБА_1 працівником поліції не вилучалось та тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом не видавався.
В протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 власноручно зазначив, що не згідний.
Зі змістом протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис.
Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП і не містить недоліків, які свідчать про істотне порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що суд формально підійшов до розгляду справи, всупереч вимогам КУпАП, не дослідивши та не перевіривши належним чином сукупність існуючих доказів у справі та не звернув увагу на те, що обвинувачення не може бути визнано  конкретним, оскільки в ньому не сформовано належним чином зміст обвинувачення. 
Зокрема, апелянт вказував на те, що в протоколі не зазначено який саме водій та яким транспортним засобом здійснено керування 08.07.2021 року о 02 год. 04 хв., та від якого саме огляду водій відмовився. Тому, на думку апелянта, протокол про адміністративне правопорушення ААБ №126293 від 08.07.2021 року щодо нього не можна вважати належним доказом у справі.
При дослідженні даних доводів апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення ААБ №126293 від 08.07.2021 року (а.с.1) складено саме відносно водія ОСОБА_1 , особу якого було встановлено на підставі посвідчення водія НОМЕР_2 із зазначенням місця проживання та із зазначенням даних про транспортний засіб Вольцваген, н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , у відповідній графі даного протоколу.
В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
Зокрема, в рішенні у справі "Ващенко проти України" Європейський суд вказав, що «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру». 
В рішенні  у справі "Абрамян проти Росії" Європейський  Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».
В цьому ж рішенні Суд нагадав, що надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. 
За наведених обставин, зазначені доводи про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону є безпідставними, необґрунтованими та спростованими матеріалами справи, оскільки вказаний протокол про адміністративне правопорушення складено саме на водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом Вольцваген, н.з. НОМЕР_1 , та маючи ознаки алкогольного сп`яніння відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння в установленому законом порядку.    
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується в тому, що керуючи транспортним засобом, відмовилась і від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та порушенні вимог ст.2.5 Правил дорожнього руху України. 
Апелянт вказує на те, що у відповідності до долученого направлення водія на огляд на визначення стану сп`яніння до медичного закладу, його було доставлено до медичного закладу інспектором Дерда Н.В., час направлення зазначено 02.20 год., хоча переглядом відеозапису факти оформлення направлення на медичний огляд та його вручення ОСОБА_1 відсутні.
Апеляційний суд вважає вищевказані доводи безпідставними, оскільки направлення на огляд водія транспортного засобу за своїм правовим змістом є підставою для проведення відповідного огляду у медичному закладі. 
Апеляційний суд неодноразово зазначав, що водій транспортного засобу може відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння як до початку такого огляду,  так і під час його проведення. У тому разі, коли водій транспортного засобу відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, ще до початку проведення такого огляду, то складання відповідного направлення  до медичного закладу є безпідставним, оскільки водій транспортного засобу вже відмовився від проходження такого огляду та вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.  Працівник поліції повинен скласти відповідне направлення на огляд до медичного закладу та забезпечити проведення такого огляду тільки у тому випадку, коли водій погоджується пройти огляд на стан сп`яніння. 
Апеляційний суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку. 
Факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу  поліцейським або в медичному закладі встановлюється судом на підставі доказів, які досліджені та оцінені судом  за внутрішнім переконанням. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції за виключенням обставин, які встановлені ст.17 КУпАП. 
Апеляційний суд вважає, що водій ОСОБА_1 , відмовляючись від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку не діяв у стані крайньої необхідності, не знаходився у стані необхідної оборони  і не перебував у стані неосудності. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи долучено направлення на огляд водія ОСОБА_1 для визначення стану сп`яніння до КНП ПНЦ ІФОР, відповідно до якого 08.07.2021 року о 02.20 год. ОСОБА_1 направлявся на огляд на підставі виявлених ознак сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, нечітка вимова. У вказаному  направленні зазначено, що огляд ОСОБА_1 не проводився у зв`язку із його відмовою.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у даному направленні на огляд водія (а.с.2) не зазначено даних про доставлення водія ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу, що спростовує доводи апелянта про не відповідність вимогам закону та оформлення даного направлення.  Окрім того, вручення копії вказаного направлення не передбачено водію, оскільки такий відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, про що зазначено в направленні.
В матеріалах справи наявний акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 (а.с.3), відповідно до якого у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода та нестійка вимова. В акті огляду зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер Алкотест 7510 ARLM 0286 та зазначені свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із значенням їх місця проживання, про що свідки власноручно розписалися.
До матеріалів справи долучено пояснення свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , в яких свідки зазначили, що ОСОБА_10 у їхній присутності відмовився  пройти огляд у встановленому Законом порядку для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер, про що засвідчили власноручними підписами, у зв`язку із чим було складено протокол про адміністративне правопорушення.
Разом з тим, письмові пояснення свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_3 не є достатньо вагомими і не мають вирішального значення для вирішання питання про доведеність вини  ОСОБА_10 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки сукупність інших доказів разом із відеозаписом, яким зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення, дозволяють повно та об`єктивно встановити  обставини, які мають істотне значення для розгляду справи по суті.  
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вказаного закону  присутність двох свідків є обов`язковою тільки при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння  поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і не є обов`язковою у разі відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. 
Так, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що огляд на стан сп`яніння не проводився, оскільки ОСОБА_10 відмовився від проходження огляду, як поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, так і в медичному закладі. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що з метою перевірки доводів клопотання сторони захисту про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 за відсутністю в його діях події і складу правопорушення, суд допитав в судовому засіданні інспектора взводу 1 роти 1 БУПП в Івано-Франківській області ДПП лейтенант поліції Дерда Н.В., який суду пояснив, що 08 липня 2021 року, близько 02-00 год. їм надійшло повідомлення, про те, що п`яний водій у дворі будинку за адресою  АДРЕСА_2 гучно слухає музику. Під`їжджаючи до місця події, працівники поліції побачили транспортний засіб, який рухався у дворі будинку за вказаною адресою. Проте, водій, побачивши транспортний засіб патрульної поліції, різко зупинив транспортний засіб та вийшов з нього. Так як у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, працівниками поліції було запропоновано водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер у присутності двох свідків та в медичному закладі. Однак, водій ОСОБА_1 відмовився від запропонованого огляду, що також чітко зафіксовано на відео.
Судом також була допитана в судовому засіданні суду свідок ОСОБА_4 , яка пояснила, що того вечора святкувала своє день народження, на яке також був запрошений водій ОСОБА_1 . Після завершення святкування, ОСОБА_1 спустився у двір та сів у свій транспортний засіб, з метою послухати музику. Вона ж, з ОСОБА_5 та зі своєю сестрою сиділи неподалік у дворі. Згодом вони побачили, як до транспортного засобу, в якому сидів ОСОБА_1 , під`їхала патрульна машина, працівники поліції вийшли з неї та почали розмовляти  з ним. 
Свідок ОСОБА_5 суду зазначила, що проживає разом з ОСОБА_1 . Того вечора вона перебувала з ним у своєї подруги ОСОБА_4 на дні народженні. Після завершення дня народження ОСОБА_1 спустився до свого транспортного засобу, щоб послухати музику. Також свідок ОСОБА_5 вказала, що вона з ОСОБА_4 не бачили, як приїхали працівники поліції, оскільки прийшли уже згодом.
Суд першої інстанції, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , надав їм відповідну оцінку у сукупності з іншими доказами, які були досліджені в судовому засіданні та за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП .
Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.
Зокрема, зі змісту відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції  та відео реєстратора з патрульної машини працівників поліції вбачається, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Вольцваген, н.з. НОМЕР_1 , у дворі будинку. При наближенні автомобіля патрульної поліції до його автомобіля ОСОБА_1 зупинив свій автомобіль, не завершивши його паркування.
На відеозаписі з відерореєстратора автомобіля працівників поліції видно, як з місця водія із автомобіля Вольцваген, який знаходився посеред проїзду прибудинкової території та у якого були включені фари, не завершивши паркування, при наближенні працівників поліції до автомобіля з місця водія вийшов саме водій ОСОБА_1 на відео не зафіксовано знаходження сторонніх осіб в салоні автомобіля, водій ОСОБА_1 перебував в автомобілі один.
Безпосередньо під час спілкування працівників поліції із ОСОБА_1 , останній заперечував, що керував транспортним засобом, однак наполягав на тому, що бажав тільки перепаркувати автомобіль, але не здійснювати його керування. ОСОБА_1 у розмові із працівниками поліції наполягав на тому, що працівники поліції не зупиняли транспортний засіб і не мають права вимагати від нього пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.  При цьому ОСОБА_1 стверджував, що працівники поліції безпричинно звинувачують його в керуванні транспортним засобом, оскільки він бажав тільки перепаркувати транспортний засіб тільки в межах прибудинкової території і вважав неправомірними дії поліцейських щодо проведення огляду на визначення стану сп`яніння.
Вищевказаним відеозаписом зафіксовано, що працівники поліції пояснюють причину їх прибуття за викликом на лінію 102 щодо порушення тиші в нічний час  та вказують на наявність у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння та пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі.   
Зокрема, відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан алкогольного сп`яніння.  
Вказаним відеозаписом зафіксовано, що на неодноразові пропозиції працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу Алкотест Драгер та в медичному закладі ОСОБА_1 не погодився.
Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, оскільки ним зафіксовані реальні дані, які не носять суб`єктивного характеру та дозволяють відновити послідовність подій, що дійсно відбувались, не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи. 
Зі змісту вказаного відеозапису вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, роз`яснено наслідки його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 Куп АП.
Крім того, зі змісту відеозапису вбачається, що процесуальна поведінка водія транспортного засобу ОСОБА_1 була спрямована на ускладнення виконання працівниками поліції своїх обов`язків, оскільки він не звертав увагу на прохання працівника надати документи, які підтверджують правомірність керування транспортним засобом, сперечався з поліцейськими та стверджував, що він не керував на дорозі, вказував, що у працівників поліції немає підтвердження керування ним транспортним засобом, він бажав попередньо тільки перепаркувати автомобіль, він просто перебував в автомобілі, а не керував ним, та висловлював незадоволення діями працівників поліції та вважав їх вимоги незаконними. 
Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, оскільки ним зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, дозволяють встановити психологічне відношення ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та особливості його процесуальної поведінки під час спілкування із працівниками поліції. 
Вищевказаними відеозаписами доволі чітко зафіксовано, як водій ОСОБА_1 на неодноразові пропозиції поліцейського пройти огляд на стан сп`янінням за допомогою приладу Драгер та у медичному закладі відповідає відмовою, оскільки вважає, що дії працівників поліції є незаконними. 
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи сторони захисту про те, що вказаний відеозапис є переривчатим та не дозволяє повно та всебічно встановити фактичні обставини. 
Досліджений судом відеозапис має надзвичайно високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення,  має безсторонній характер,  що свідчить про його особливе значення та вимагає ретельного і уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що правопорушення у виді відмови від проходження огляду на стан сп`яніння водієм транспортного засобу вважається закінченим  після відмови водія пройти  відповідний огляд на  пропозицію працівника поліції.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення у справі обґрунтовано не послався на показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , оскільки останні не допитувались у судовому засіданні та їх присутність не є обов`язковою при відмові водія від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у відповідності до вимог закону. 
У відповідності до рапорту інспектора взводу 1 роти 1 БУПП в Івано-Франківській області ДПП лейтенанта поліції Н.Дерди (а.с.5) про те, що 08.07.2021 року о 01.40 год. під час патрулювання на службовий планшет прийшло завдання «Адмінправопорушення» за адресою м. Івано-Франківськ вул. Тисменицька 240-242, а саме водій транспортного засобу в стані сп`яніння припар кувався біля смітників та гучно слухає музику, автомобіль ймовірно Марки Рено світлого кольору. Направляючись на місце події, зв`язавшись із заявником, останній повідомив, що даний водій продовжує порушувати тишу та їздити по дворовій території.
В рапорті зазначено, що обстежуючи прибудинкову територію за вказаною адресою, виявлено транспортний засіб, який рухався – здійснював рух. Було прийнято рішення про зупинку даного автомобіля. З автомобіля вийшов водій з явними ознаками сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, не чітка вимова. Водій відмовився надати посвідчення водія та назвати анкетні дані. У відповідності до вимог закону до водія було застосовано спецзасіб кайданки. Через декілька хвилин підійшла жінка водія і надала посвідчення водія на підставі якого було встановлено водія ОСОБА_1 . Йому було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння  в установленому законом порядку в присутності двох свідків, на що водій відмовився. На водія ОСОБА_1 було складено протокол серії ААБ №126293 за ч.1 ст.130 КУпАП. Зазначено, що подія фіксувалась на патрульну камеру №1316.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказаний рапорт працівника поліції  за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника УП в Івано-Франківській області про законність своїх дій.
Разом з тим, дані вищевказаного рапорту працівника поліції повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовного дій працівників поліції, щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що правопорушення , передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи стосовно того, що ОСОБА_1 не може бути суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки не керував транспортним засобом.
Апеляційний суд також звертає увагу на те, що під керуванням транспортним засобом необхідно розуміти умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху – для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.(ВС/ККС № 751/11193/16 від 20.06.2019). 
Таким чином, дії спрямовані на використання транспортного засобу з метою його цільового призначення (включення запалення транспортного засобу, заведення двигуна автомобіля та інше ) необхідно вважати такими, що безпосередньо пов`язані із керуванням транспортним засобом. 
Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд  у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Так, відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння  або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, особа, яка керує транспортним засобом може відмовитись від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції  тільки за наявністю обставин, які передбачені ст.17 КУпАП.
Зокрема, відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан алкогольного сп`яніння.  
Зі змісту матеріалів справи та відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції  наявних ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .
Факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу  поліцейським або в медичному закладі встановлюється судом на підставі доказів, які досліджені та оцінені судом  за внутрішнім переконанням. 
Так, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Керуючись законом і оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд поза всяким розумним сумнівом вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.
При накладенні стягнення було враховано судом першої інстанції характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника.
Вказане адміністративне стягнення накладено судом першої інстанції в межах строку встановленого ст. 38 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, та у відповідності до ст.36 КУпАП. 
З огляду на наведене, підстав для скасування постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП ,-
                                                      п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 жовтня  2021 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                                  О.П. Васильєв