ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2021 року                                                    м. Дніпро         Справа №  904/7126/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді  Чередка А.Є. (доповідач)      
суддів: Вечірка І.О., Мороза В.Ф.
при секретарі судового засідання: Радіновському Р.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Первушин Ю.Ю.) від 26.08.2021р. у справі № 904/7126/21

за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) 
до боржника Приватного підприємства "Восток - 2" (49000, місто Дніпро, вулиця Курсантська, будинок 22, код ЄДРПОУ 20258290) 
про визнання банкрутом, -               
                                                     ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.08.2021р. у справі № 904/7126/21 відмовлено  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) у відкритті провадження у справі про банкрутство Приватного підприємства "Восток - 2" (49000, місто Дніпро, вулиця Курсантська, будинок 22, код ЄДРПОУ 20258290).   
Не погодившись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 звернулася до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.08.2021р. у справі № 904/7126/21 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.     
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема вказує, що підставою для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство Приватного підприємства "Восток - 2" була наявність спору про право між сторонами, втім на час звернення ОСОБА_1 з відповідною заявою, спір про право був відсутній, оскільки боржник звернувся з позовом до суду про визнання недійсним договору позики від 01.01.2019р. після звернення з заявою про визнання банкрутом. Відповідний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 03.08.2021р. по справі № 914/620/20. 
Також апелянт вказує, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки поданим кредитором доказам на підтвердження неплатоспроможності боржника, яким визнавалася заборгованість перед кредитором, а відмова у відкритті провадження у справі про банкрутство боржника порушує право кредитора на доступ до правосуддя та ефективний захист порушеного права.  
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.09.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.08.2021р. у справі № 904/7126/21, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 04.11.2021р.
У судовому засіданні представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсягу та просив її задовольнити.
Представник боржника у відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржувану ухвалу законною та обгрунтованою, прийняту з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу безпідставною, посилаючись при цьому на те, що боржник не визнає заборгованість перед кредитором та дізнався про існування між сторонами правовідносин, які виникли з договору позики від 01.01.2019р., лише після звернення кредитора з заявою до господарського суду про відкриття провадження у справі про банкрутство, а тому подав позов про визнання недійсним спірного договору після подання цієї заяви.    
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги кредитора, виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи, у серпні 2021р. ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного підприємства "Восток - 2". 
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.08.2021 прийнято заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного підприємства "Восток - 2" до розгляду, призначено підготовче засідання на 26.08.2021.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.08.2021р. у справі № 904/7126/21 відмовлено  ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі про банкрутство Приватного підприємства "Восток - 2".   
Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2021р. про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство, яка і є предметом апеляційного оскарження, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі – Закон).
На час постановлення оскаржуваної ухвали набув чинності Кодекс України з процедур банкрутства, який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.
Частиною 2 Прикінцевих та Перехідних Положень Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що з дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність  Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992р., № 31, ст. 440 із наступними змінами). 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.
За ч. 2 ст. 8 КУзПБ, право на звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство мають боржник, кредитор.
Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 34 КУзПБ, заява про відкриття провадження у справі про банкрутство подається кредитором або боржником у письмовій формі та повинна містити: найменування господарського суду, до якого подається заява; найменування боржника, його місцезнаходження, ідентифікаційний код юридичної особи; ім`я або найменування кредитора, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); виклад обставин, що є підставою для звернення до суду; перелік документів, що додаються до заяви.
До заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство додаються: докази сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом судовий збір не підлягає сплаті; довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником; докази авансування винагороди арбітражному керуючому трьох розмірів мінімальної заробітної плати за три місяці виконання повноважень; докази надсилання боржнику копії заяви і доданих до неї документів.
До заяви кредитора - контролюючого органу, уповноваженого відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, іншого органу, який відповідно до закону здійснює контроль за справлянням інших обов`язкових платежів на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, додаються докази вжиття заходів щодо стягнення (погашення) податкового боргу або іншої заборгованості у встановленому законодавством порядку.
Заява кредитора, крім відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, повинна містити відомості про розмір вимог кредитора до боржника із зазначенням окремо розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті.
Заява кредитора може ґрунтуватися на об`єднаній заборгованості боржника за сукупністю його різних зобов`язань перед цим кредитором.
Кредитори мають право об`єднати свої вимоги до боржника і звернутися до суду з однією спільною заявою. Таку заяву підписують усі кредитори, які об`єднали свої вимоги до боржника.
Статтєю 35 КУзПБ встановлено, що у разі відсутності підстав для відмови у прийнятті, залишення без руху або для повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство господарський суд приймає заяву до розгляду, про що не пізніше п`яти днів з дня її надходження постановляє ухвалу, в якій зазначаються: дата проведення підготовчого засідання суду; прізвище, ім`я та по батькові арбітражних керуючих, визначених шляхом автоматизованого відбору із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України.
Ухвалою про прийняття заяви про відкриття провадження у справі господарський суд має право вирішити питання про: зобов`язання заявника, боржника та інших осіб надати суду додаткові відомості, необхідні для вирішення питання про відкриття провадження у справі про банкрутство; вжиття заходів для забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника та боржнику приймати рішення про ліквідацію, реорганізацію боржника, а також відчужувати основні засоби.
Підготовче засідання суду проводиться не пізніше 14 днів з дня постановлення ухвали про прийняття заяви про відкриття провадження у справі, а за наявності поважних причин (здійснення сплати грошових зобов`язань кредиторам тощо) - не пізніше 20 днів.
Ухвала про прийняття заяви про відкриття провадження у справі надсилається сторонам та до органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю, у якого перебуває виконавче провадження на виконанні, державному реєстратору за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника, до органу, уповноваженого управляти державним майном боржника, у статутному капіталі якого частка державної власності перевищує 50 відсотків, арбітражним керуючим, визначеним шляхом автоматизованого відбору із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України.
Відповідно до ч.ч. 1-7 ст. 39 КУзПБ, перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Неявка у підготовче засідання сторін та представника державного органу з питань банкрутства, а також відсутність відзиву боржника не перешкоджають проведенню засідання.
У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи.
Якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість.
У разі якщо до господарського суду до дня підготовчого засідання надійшло кілька заяв і одна з них прийнята судом до розгляду, інші ухвалою господарського суду приєднуються до матеріалів справи і розглядаються одночасно.
У разі визнання вимог заявника необґрунтованими господарський суд оцінює обґрунтованість вимог інших заяв кредиторів, приєднаних до матеріалів справи, і вирішує питання про відкриття провадження у справі у порядку, передбаченому цією статтею.
За результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про: відкриття провадження у справі; відмову у відкритті провадження у справі.
Господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; вимоги кредитора (кредиторів) задоволені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду.
Відмова у відкритті провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство за наявності підстав, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається з заяви ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного підприємства "Восток - 2", вимоги кредитора ґрунтуються на невиконанні боржником своїх зобов`язань за договором позики № 17, укладеним між сторонами 01.01.2019р., а розмір заборгованості боржника перед кредитором становить 760 560,00 грн. 
Так, в обґрунтування заяви кредитором подано до матеріалів справи копію договору позики № 17, укладеного 01.01.2019р. між ОСОБА_1 та Приватним підприємством "Восток - 2" (далі – Договір), відповідно до пункту 1.1. якого, Позикодавець - ОСОБА_1 зобов`язується надати Позичальнику – ПП "Восток - 2" безоплатну безвідсоткову позику - передати у власність грошові кошти, а останній зобов`язується повернути позику в узгоджений дійсним договором строк. 
За п. 3.2. Договору, позика надається шляхом перерахування суми позики на банківський поточний рахунок або шляхом передачі готівкових коштів в касу Позичальника. 
Згідно з п. 4.1 Договору, строк, на який надається позика, складає до 01.02.2020. Позичальник вправі протягом цього строку повністю або частково повернути суму позики.
Відповідно до пункту 5.2 Договору, позика повертається шляхом передачі Позикодавцю готівкою грошових коштів через касу позичальника або шляхом перерахування на банківський рахунок позикодавця. 
Договір набуває чинності в силу с моменту підписання його сторонами та діє до 01.02.2020 (п. 9.1. Договору).   
Як вказує кредитор, на виконання умов Договору ним у строк з серпня 2019 по грудень 2019 надавалися боржнику грошові кошти на загальну суму 760 560,00грн., що підтверджується відповідними квитанціями до прибуткового касового ордеру (а.с. 15-25), які у встановлений Договором строк боржником повернуті не були.  
Верховний Суд в постанові від 13.08.2020 у справі № 910/4658/20 зазначив, що встановлення відсутності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора є обов`язковою умовою для відкриття провадження у справі про банкрутство.
Так, відсутність спору про право, в розрізі процедури банкрутства, полягає у відсутності неоднозначності у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмета) зобов`язання, підстави виникнення зобов`язання, суми зобов`язання та структури заборгованості, а також строку виконання зобов`язання тощо.
Методом встановлення таких фактів є дослідження господарським судом відзиву боржника, заслуховування пояснень представника боржника або дослідження Єдиного державного реєстру судових рішень, відомості з якого є відкритими та загальнодоступними, на предмет наявності на розгляді іншого суду позову боржника до ініціюючого кредитора з питань, що зазначені вище.
Зазначена правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду в постановах від 13.08.2020 у справі № 910/4658/20, від 15.10.2020 у справі № 922/1174/20, від 16.09.2020 у справі № 911/593/20.
Правова категорія "спір про право", яку з`ясовує суд у підготовчому засіданні перед відкриттям провадження у справі про банкрутство, може бути виражена як у процесуальній формі, про що свідчать судові акти, так і у матеріально-правовій формі, що підтверджується юридичними фактами, які дають змогу зробити обґрунтований висновок про наявність суперечностей (розбіжностей) у структурі вимог кредитора, а отже, про відсутність можливості на цій стадії судового провадження встановити дійсний стан суб`єктивного права кредитора та кореспондуючого йому суб`єктивного обов`язку боржника (правовий висновок, викладений в постанові ВС від 18.03.2021 у справі № 911/1922/20).
У постанові від 22.10.2019 у справі № 910/11946/18 Верховний Суд зазначив, що предметом підготовчого засідання є з`ясування наявності підстав, які надають кредитору чи боржнику можливість ініціювати порушення провадження у справі про банкрутство, тобто ознак загрози неплатоспроможності та виникнення обставин неплатоспроможності.
Таким чином, завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог заявника (заявників) на предмет відповідності таких вимог поняттю "грошового зобов`язання" боржника перед ініціюючим кредитором; встановлення наявності спору про право; встановлення обставин задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі.
Положеннями  статті 36 КУзПБ, з метою реалізації засад змагальності при розгляді справи про банкрутство у підготовчому засіданні, боржнику надано право на подання відзиву на заяву про відкриття провадження у справі та викладення своїх заперечень щодо вимог заявника (заявників) з наданням доказів необґрунтованості таких вимог.
Боржник у своєму відзиві на заяву про відкриття провадження у справі (вх. № 38774/21) зазначив про те, що про існування вказаної заборгованості перед ОСОБА_1 підприємство не знало та знати не могло, оскільки із вимогою про сплату заборгованості   ОСОБА_2 до нових власників та директора ПП "Восток-2" не зверталася. Додатково висловлено бажання щодо огляду оригіналів документів які підтверджували б заборгованість. Заперечуючи проти заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство ПП “Восток-2” представник ОСОБА_3 зазначив, що підприємство є платоспроможним та має можливість погасити заборгованість в розмірі 760 560,00 гривень у випадку підтвердження факту заборгованості. 
Отже, у відзиві на заяву про відкриття провадження у справі, який надійшов до суду 06.08.2021, ПП “Восток-2” повідомило суд про відсутність на підприємстві документів про наявність заборгованості перед ОСОБА_1 та про спроможність виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість, у випадку підтвердження її існування, що не свідчить про визнання заборгованості перед заявником.
В подальшому представником боржника надано до суду докази звернення 12.08.2021 до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою ПП “Восток-2” до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики № 17 від 01.01.2019 (копія цивільної справи № 2/203/1245/2021 додана до письмових пояснень). 
Таким чином, станом на час постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали, мала місце неоднозначність у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмета) зобов`язання, підстави виникнення зобов`язання, суми зобов`язання та структури заборгованості, а також строку виконання зобов`язання, адже боржник заперечував проти існування між ним та кредитором правовідносин, які виникли на підставі Договору позики № 17 від 01.01.2019 та оспорив у судовому порядку його дійсність, що свідчить про існування між сторонами спору про право.
Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що враховуючи відсутність визначення законодавством вичерпного переліку критеріїв виходячи з яких можна дійти висновку про існування спору про право, при з`ясуванні відповідного питання в кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин необхідно оцінювати форму вираження відповідної незгоди учасників провадження на предмет існування спору з урахуванням усієї сукупності доказів та аргументів наведених в обґрунтування відповідних доводів цими учасниками.
Як вірно вказано судом першої інстанції, надані боржником докази, а саме копії цивільної справи № 2/203/1245/2021 підтверджують існування між кредитором та боржником спору про право, який стосується підстав виникнення кредиторських вимог, оскільки боржник посилається на недійсність (фіктивність) договору позики № 17 від 01.01.2019, на якому ґрунтуються кредиторські вимоги. 
За наведених обставин місцевий господарський суд дійшов до вірного висновку про наявність підстав для відмови ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі про банкрутство Приватного підприємства "Восток - 2".   
При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо виникнення спору про право вже після звернення кредитора з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника, адже з матеріалів справи не вбачається, що останньому, на час звернення з заявою, було відомо про існування спірних правовідносин. 
Так, з матеріалів справи вбачається, що на час укладення Договору позики № 17 від 01.01.2019, ОСОБА_1 була директором та засновником ПП "Восток - 2", а Договір від імені останнього підписано заступником директора ОСОБА_4 , яка діяла на підставі довіреності № 7 від 01.01.2019, виданої ПП "Восток - 2" в особі директора ОСОБА_1 
ОСОБА_4 підписано і відповідь на претензію ОСОБА_1 від 20.04.2020 до ПП "Восток - 2" про сплату заборгованості за Договором, згідно з якою підприємство визнає борг у розмірі 760  560,00грн. в повному обсягу.  
Також, слід зазначити, що грошові кошти за Договором позики № 17 від 01.01.2019 надавалися кредитором боржнику в готівковому вигляді, у період з січня по грудень 2019р., тобто у період, коли директором  ПП "Восток - 2" була ОСОБА_1 . 
Таким чином, усі документи, які підтверджують існування у ПП "Восток - 2" заборгованості перед ОСОБА_1 за Договором позики були датовані у період перебування останньої директором підприємства.
За наведених обставин та враховуючи, що як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 була засновником та директором ПП "Восток - 2" до 21.07.2021 та вже 06.08.2021 звернулася до боржника з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, а останній, в особі нового засновника та директора, заперечує наявність в нього документів, що підтверджують існування правовідносин позики з кредитором та наявність заборгованості у розмірі 760  560,00грн., колегія суддів погоджується з доводами боржника, що він був позбавлений права на пред`явлення позову про визнання недійсним Договору позики № 17 від 01.01.2019 до подання ОСОБА_1 заяви про визнання ПП "Восток - 2" банкрутом.   
Отже, у даному випадку, пред`явлення боржником позову до кредитора після звернення останнього з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство не може свідчити про відсутність спору про право, а обставини даної справи не є подібними до обставин у справі  № 914/620/20, тому висновкі викладені у постанові Верховного Суду у зазначеній справі від 03.08.2021р. не є релевантними до даної справи. 
Безпідставними є і доводи апелянта щодо відсутності судового рішення про відкриття провадження за позовом боржника до кредитора про визнання недійсним Договору позики, на час постановлення оскаржуваної ухвали, адже ч. 6 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства не пов`язує наявність спору про право з відкриттям відповідного позовного провадження та ухваленням судом рішення по суті спору. В даному випадку, для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство, достатнім є встановлення судом факту наявності спору про право, результати вирішення якого можуть вплинути на обгрунтованість заявлених вимог ініціюючого кредитора.
Апеляційний суд також наголошує, що відмова у відкритті провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку, після усунення відповідних обставин, зокрема вирішення судом спору про право в позовному провадженні, у зв`язку з чим право апелянта на доступ до правосуддя оскаржуваним судовим рішенням у цій справі не порушується та не обмежується, чим спростовуються його доводи щодо не забезпечення йому гарантій справедливого судового розгляду згідно із статтею 6 Конвенції.
Крім цього, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що кредитор тривалий час, після настання строку повернення позики за Договором, не звертався до боржника з позовом про стягнення боргу, а повернення цього боргу було в компетенції саме ОСОБА_1 , яка в той час обіймала посаду директора ПП "Восток - 2", тобто необхідність вирішення спору про право в позовному провадженні до відкриття провадження у справі про банкрутство викликана поведінкою кредитора, а обставини справи дійсно свідчать про наявність сумнівів в існуванні у боржника зобов`язання перед кредитором та обґрунтованості вимог останнього.
З огляду на усе вищевикладене апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги апелянта необґрунтованими, а оскаржувану ухвалу господарського суду, такою що  відповідає чинному законодавству, отже підстави передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Господарського суду Дніпропетровської області у даній справі від 26.08.2021р. відсутні.
Згідно з ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги  слід покласти на останнього.
З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 264, 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, - 

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.08.2021р. у справі № 904/7126/21 – залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.08.2021р. у справі № 904/7126/21 – залишити без змін.
Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, покласти на ОСОБА_1 .
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена та підписана 09.11.2021 року.

Головуючий суддя                                                                                   А.Є. Чередко  

Суддя                                                                                                           І.О. Вечірко

Суддя                                                                                                           В.Ф. Мороз