КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
16 листопада 2021 року
 
м. Київ
 
справа № 759/13088/20
 
провадження № 22-ц/824/13838/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді - Кравець В.А.(суддя-доповідач),
суддів - Желепи О.В., Шкоріної О.І.
за участю секретаря судового засідання - Беби В.А.
 
учасники справи:
 
позивач - ОСОБА_1 
відповідач -Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва»
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 
 
на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року у складі судді Петренко Н.О.
 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» про визнання права користування житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила визнати за нею право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 та вселити у зазначене приміщення.
 Позов обґрунтовувала тим, що 26 червня 2006 року позивач отримала ордер серії 1-КХ №2 на жиле приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
30 вересня 2019 року відповідач здійснив підписання акту встановлення нумерації кімнати 168 в АДРЕСА_2 та виявилося, що правильна нумерація є наступною: АДРЕСА_3 .
Позивач з часу вселення постійно проживає і користується, як член сім`ї, житловим приміщенням, бере участь у витратах, пов`язаних з оплатою комунальних послуг за користування ними та виконує інші зобов`язання, що випливають із договору найму житлового приміщення. 
Позивач зазначала, що встановлення невірного номеру кімнати порушує  її  право користування та просила задовольнити позов.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 липня 2021 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, 05 серпня 2021 року позивач звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм процесуального права.
Зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не надав оцінки акту №2 від 30 вересня 2019 року, в якому зазначається обставина неправильної нумерації кімнати № 28, яка фактично є кімнатою № НОМЕР_1 (а.с. 9), однак, це одна і таж кімната. Наслідком невстановлення таких обставин є наявність перешкод у здійсненні права користування житлом. 
22 жовтня 2021 року представник Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» Мотіна Г.В. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить  відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Позивач у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала та просила задовольнити з підстав, наведених у скарзі.
Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.
Відповідно до частини другої статті 372 ДІЖ України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності відповідача.
Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А.,обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
 Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ордер, виданий позивачу, надає останній право користування кімнатою  АДРЕСА_1 , а позивачем не доведено, що обставини фактичної нумерації кімнати під № НОМЕР_2 порушують її право користування спірною кімнатою.
Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги
  Судом установлено, що 26 червня 2006 року ОСОБА_1  отримала ордер серії 1-КХ № 2 на жиле приміщення у АДРЕСА_1 (а.с. 8).
З наданої позивачем копії паспорта вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 02 червня 2006 року.
Таким чином, самим позивачем надано докази того, що з 2006 року вона отримала право користування саме кімнатою АДРЕСА_1 .
У той же час, позивач надає акт №2 від 30 вересня 2019 року, в якому зазначається обставина неправильної нумерації кімнати № НОМЕР_1 , яка фактично є кімнатою № НОМЕР_2 (а.с. 9).
В указаному акті зазначено посилання на по поверховий план, затверджений КМ БТІ 20 травня 2014 року.
 Відповідно до ст. 129 ЖК України, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку.
  ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі посилається на те, що не може належним чином реалізувати своє право на проживання та вселення до житлового приміщення.
 Водночас, з наведених позивачем фактичних обставин справи та поданих доказів не вбачається, в чому саме вона зазнає обмежень своїх прав та які саме права її були порушені.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Наразі, посилання позивача на порушення її права власності є безпідставним, оскільки її вселено до кімнати АДРЕСА_1 ., згідно ордера від 26 червня 2006 року серії 1-КХ №2.
Кімната не приватизована та права власності на неї позивач не набула, відповідно, право власності на вказане житлове приміщення порушеним бути не може і захисту у судовому порядку за таких обставин не підлягає.
Відсутні підстави і до захисту права користування житлом, оскільки порушення такого права судом не встановлено.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень апеляційного суду.
 Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно ст.ст. 79-80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження своїх позовних вимог сторона позивача посилається і доводить наступне.
Таким чином, доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають, оскільки спростовуються встановленими обставинами справи. Інші доводи  апеляційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів та встановлених на їх підставі обставин справи, що знаходиться поза межами повноважень суду  апеляційної інстанції.
Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для скасування  рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених у апеляційній скарзі, немає, а отже, слід відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а  рішення  суду першої інстанції залишити без змін. 
Рішення суду постановлено з дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для  його скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
 Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року - залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
 
Повне судове рішення складено «16» листопада 2021 року.  

Головуючий                                                                                  В.А. Кравець

Судді                                                                                               О.В. Желепа

                                                                                                         О.І. Шкоріна