К И Ї В С Ь К И Й    А П Е Л Я Ц І Й Н И Й    С У Д	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

23 листопада 2021 року                                                                 місто Київ
 
справа № 759/23657/20
апеляційне провадження № 22-ц/824/13367/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого - Головачова Я.В.,
 
суддів: Вербової І.М., Соколової В.В.,
 
за участю секретаря судового засідання: Мазур О.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва у складі судді П`ятничук І.В. від 6 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" про зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, 
 
в с т а н о в и в :
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі - КП "Київтеплоенерго") про зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди.
 
Позов мотивовано тим, що у квартирі ОСОБА_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено лічильник обліку гарячої води, однак з кінця грудня 2014 року він не споживає послуги гарячого водопостачання в зв`язку з тим, що в квартирі встановлений бойлер. 
 
Зазначав, що в квітні 2018 року ТОВ "Аркада-Житлосервіс", яке було постачальником послуг з гарячого водопостачання, здійснило перерахунок суми за вказані послуги, зафіксувавши покази лічильника 108 м.куб. 
 
З травня 2018 року КП "Київтеплоенерго" є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання, однак відповідний договір між сторонами не укладався. КП "Київтеплоенерго" виставляє позивачу рахунки за послуги з гарячого водопостачання за нормативами споживання без урахування показів лічильника, попри те, що в квартирі встановлений бойлер з кінця грудня 2014 року.
 
Вказував, що відповідач безпідставно зняв лічильник з абонентського обліку та відмовляється від проведення періодичної повірки. Через такі дії позивач зазнає моральних страждань, пов`язаних з пред`явленням неіснуючого боргу та вимушеного захисту своїх прав у судовому порядку. 
 
Посилаючись на викладене, позивач просив суд зобов`язати відповідача поновити на абонентському обліку лічильник гарячої води, встановлений у квартирі позивача, здійснити періодичну повірку, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж зазначеного лічильника; зобов`язати відповідача провести перерахунок нарахувань за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення (ГВП) по особовому рахунку, відкритому на ім`я позивача; зобов`язати відповідача провести перерахунок індексу інфляції за неіснуючу заборгованість, а також три проценти річних від суми неіснуючого боргу; зобов`язати відповідача укласти індивідуальний договір (договори) про надання комунальних послуг на споживання теплової енергії та води (гарячої) на типових умовах, визначених законодавцем для врегулювання відносин на майбутнє; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 9 016 грн. 06 коп.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 6 липня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що згідно положень Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" позивач повинен був самостійно обрати підприємство, що має ліцензію на діяльність з повірки/заміни квартирного приладу обліку, та в подальшому надати відповідачу свідоцтво про повірку, що ним зроблено не було, а тому нарахування плати за послуги з гарячого водопостачання за нормами споживання є правомірним. Крім того, у випадку, якщо позивач не користувався відповідною послугою, йому було необхідно звернутися з заявою про опломбування відключеного стану запірної арматури системи гарячого водопостачання. 
 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
 
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову. 
 
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
 
Скаржник зазначає, що він не споживає гарячу воду, оскільки у його квартирі встановлений бойлер і покази лічильника зафіксовані на показнику 108 м.куб., він є справним. Суд не врахував, що згідно пункту 32 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" від 21 липня 2005 року        № 630 виконавець зобов`язаний контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, а споживач зобов`язаний лише здійснити оплату вказаних робот. Відповідачем не було встановлено несправність засобу обліку, а тому правових підстав для нарахування плати за нормами споживання є протиправною. Крім того, відповідач зобов`язаний був направити йому повідомлення щодо проведення повірки лічильника, що прямо передбачено постановою Кабінету Міністрів України № 474. Також між сторонами взагалі відсутні договірні зобов`язання щодо гарячого водопостачання. Тривале порушення прав позивача, як споживача послуг, завдало моральну шкоду, що судом також не оцінено.  
 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
 
У відзиві на апеляційну скаргу КП "Київтеплоенерго" зазначає, що в квартирі позивача дійсно встановлено засіб обліку гарячої води № 10134356, однак дата останньої повірки невідома і він потребує її проведення, яку позивач повинен провести самостійно, після чого надати відповідне свідоцтво для нарахування плати за його показами.  
 
Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання 
 
ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.
 
Представник КП "Київтеплоенерго" - Ніколаєнко О.В. в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити рішення суду без змін.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Судом установлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 і споживачем послуг з централізованого постачання теплової енергії та гарячого водопостачання, виконавцем якої є КП "Київтеплоенерго", особовий рахунок НОМЕР_1 . В квартирі позивача встановлений вузол обліку гарячого водопостачання (лічильник) № 16406314. 
 
Листом КП "Київтеплоенерго" № Ел.З/30/36404 від 3 липня 2020 року, у відповідь на електронне звернення ОСОБА_1 № Ел.З/30/41183 від 3 липня 2020 року, позивача було проінформовано про те, що прилад обліку гарячого водопостачання за його особовим рахунком з 1 жовтня 2019 року знято з абонентського обліку, у зв`язку з відсутністю інформації про чергову повірку. Періодична повірка засобів обліку води проводиться у термін, що не перевищує одного місяця. За цей час споживач оплачує послуги з централізованого постачання гарячої води згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяці.
 
Позиція суду апеляційної інстанції
 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
 
Правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавцем) та фізичною особою (споживачем), яка отримує послуги з централізованого постачання гарячої води, урегульовано Законами України "Про житлово-комунальні послуги", "Про метрологію та метрологічну діяльність", "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", "Про захист прав споживачів", Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, якою затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.
 
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.
 
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
 
Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" власники (співвласники) приміщень у будівлі, в якій окремі приміщення є самостійними об`єктами нерухомого майна, у разі приєднання такого будинку (будівлі) до зовнішніх інженерних мереж або обладнання такого будинку (будівлі) системою автономного теплопостачання, автономного гарячого водопостачання, автономного водопостачання зобов`язані забезпечити оснащення належних їм приміщень вузлами розподільного обліку відповідно теплової енергії, гарячої води, питної води, крім випадків, передбачених частинами п`ятою - сьомою цієї статті.
 
Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" обслуговування та заміна вузлів комерційного обліку здійснюються оператором зовнішніх інженерних мереж відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено договорами про надання комунальних послуг, укладеними відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги", з урахуванням вимог Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність". Оператори зовнішніх інженерних мереж зобов`язані формувати і підтримувати в наявності обмінний фонд вузлів комерційного обліку. Витрати оператора зовнішніх інженерних мереж на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку (їх складових частин) відшкодовуються споживачами відповідної комунальної послуги, а також власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання у такій будівлі, шляхом сплати виконавцю комунальної послуги плати за абонентське обслуговування - за умови укладення індивідуальних договорів або індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем про надання комунальних послуг та з урахуванням особливостей, визначених цим Законом і Законом України "Про житлово-комунальні послуги". У разі якщо виконавець комунальної послуги не є оператором відповідних зовнішніх інженерних мереж, він зобов`язаний забезпечити розподіл, збір та перерахування сплачених споживачами та власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання, коштів на обслуговування та заміну вузла комерційного обліку оператору зовнішніх інженерних мереж відповідно до договору.
 
Частиною 4 статті 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" встановлено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором. Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України.
 
Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630).
 
Пунктами 9, 30, 32 Правил № 630 передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов`язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, у той час як обов`язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.
 
Згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 березня 2019 року у справі № 229/1539/17 (касаційне провадження № 61-27909сво18) викладено правовий висновок, що саме виконавець послуги несе відповідальність за своєчасну повірку засобу обліку води, встановленого у будинку споживача, його обслуговування і ремонт, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки. 
 
Таким чином, контроль за проведенням періодичної повірки, обслуговування засобів обліку води у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж повинен здійснюватися виконавцем зазначених послуг. При цьому оплата за повірку лічильника здійснюється споживачем.
 
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції на зазначене не звернув уваги та дійшов помилкового висновку про те, що саме на ОСОБА_1 покладено обов`язок щодо здійснення контролю та повірки, обслуговування та ремонт лічильника.
 
Встановивши, що КП "Київтеплоенерго"  не контролювало міжповіркові інтервали і не забезпечило проведення повірки установленого у квартирі ОСОБА_1 лічильника гарячого водопостачання, суд неправильно застосував до спірних правовідносин положення Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" і Правил № 630 та дійшов помилкового висновку про правомірність нарахування оплати згідно з діючими нормативами споживання.
 
У пункті 10 Правил № 630 вказано, що справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.
 
Плата за послуги з водопостачання споживачем, у квартирі якого встановлений засіб обліку гарячої води, вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення (абзац п`ятий пункту 15 Правил № 630).
 
Аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що за наявності у квартирі засобу обліку гарячої води оплата за надані послуги здійснюється згідно з показаннями такого засобу, за винятком випадку виявлення його несправності, що не підлягає усуненню.
 
Непроведення виконавцем періодичної повірки засобу обліку води не є підставою для неврахування його показників, так як забезпечення проведення повірки є обов`язком виконавця послуг і невиконання ним такого обов`язку не повинно мати негативних наслідків для споживача.
 
Оскільки нарахування позивачу оплати за водопостачання гарячої води і водовідведення проводиться згідно з діючими нормативами споживання, а не за показаннями засобу обліку гарячої води, що суперечить пункту 10 Правил № 630, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову саме з цих підстав.
 
Пославшись в обґрунтування своїх висновків на те, що ОСОБА_1 зобов`язаний самостійно забезпечувати проведення періодичної повірки засобу обліку гарячої води, суд не врахував, що суб`єктом господарювання, який здійснює господарську діяльність з гарячого водопостачання до квартири позивача, є КП "Київтеплоенерго", тому саме це підприємство є виконавцем цієї послуги і на нього покладається обов`язок проводити повірку засобів обліку.
 
З урахуванням наведеного, вимоги позивача про зобов`язання КП "Київтеплоенерго" провести періодичну повірку засобу обліку гарячого водопостачання та зобов`язання провести перерахунок заборгованості за послуги з гарячого водопостачання і водовідведення по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з початку надання відповідних послуг (1 травня 2018 року) підлягають задоволенню.  
 
Разом з тим, вимога позивача про зобов`язання поновити на абонентському обліку лічильник гарячої води є передчасною, оскільки така процедура може бути здійснена лише після проведення його повірки. 
 
Посилання скаржника у апеляційній скарзі на необхідність зобов`язання відповідача укласти індивідуальний договір (договори) про надання комунальних послуг на споживання теплової енергії та води (гарячої) на типових умовах є необґрунтованими, оскільки після опублікування в газеті "Хрещатик" № 34 (5085) від 28 березня 2018 року повідомлення про публічний договір (оферту) про надання КП "Київтеплоенерго", як виконавцем, послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, позивач вважається таким, що акцептував цей договір.
 
Також не підлягає задоволенню вимога позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 9 016 грн. 06 коп., оскілки позивачем не доведено факт її завдання, а наявне лише посилання на гіпотетичну можливість виникнення труднощів у майбутньому у зв`язку із діями відповідача не може вважатися достатньою підставою для встановлення такої обставини.
 
Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову через неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду й ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .
 
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
                
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 6 липня 2021 року скасувати і ухвалити нове судове рішення наступного змісту.
 
Позов ОСОБА_1 до комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" про зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
 
Зобов`язати комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" провести періодичну повірку засобу обліку гарячого водопостачання, що встановлений у квартирі ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ).
 
Зобов`язати комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" провести перерахунок заборгованості за послуги з гарячого водопостачання і водовідведення по особовому рахунку                            № НОМЕР_1 , що відкритий на ім`я ОСОБА_1 .  
 
У задоволенні іншої частини позову відмовити.
 
Стягнути з комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" на користь держави судовий збір в розмірі 2 102 грн.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови складений 30 листопада 2021 року.

 
 
Головуючий                                                            

 
 
Судді: