Справа № 426/7186/20 
Провадження № 22-ц/810/682/21 

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року         Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                           Назарової М.В.,
суддів:                                     Кострицького В.В., Луганської В.М.,
за участю секретаря                Сінько А.І.,
учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку в порядку спрощеного провадження
апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 
на додаткове рішення Сватівського районного суду Луганської області від 12 липня 2021 року, ухваленого Сватівським районним судом Луганської області у складі: судді Реки А.С. в приміщенні того ж суду, 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Сватівському району та місту Голубівка Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання батьківства та стягнення аліментів на неповнолітню дитину,
        
                                 в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, який згодом уточнила та який мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачка народила дитину – ОСОБА_4 , про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 39. Відповідач ОСОБА_2 є батьком дитини, однак він відмовився подати в органи РАЦСу заяву про реєстрацію батьківства, у зв`язку з чим запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного Кодексу України. 
З моменту народження дитини та по теперішній час відповідач не приймав участі в утримання своєї малолітньої доньки ОСОБА_4 . Позивачка офіційно не працює, отриманого нею від реалізації вирощеної сільськогосподарської продукції доходу не вистачає для забезпечення гармонійного фізичного, психічного та духовного розвитку дитини, яка проявляє здібності у навчанні та у галузі дитячої творчості, тому необхідні додаткові кошти на утримання дитини. З урахуванням того, що відповідач у 2019 році мав дохід, котрий у 3,5 рази перевищував середній дохід працівників м. Сватове Луганської області, вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх своїх доходів з урахуванням наведених обставин. 
Посилаючись на положення ст. 128, 181, 182 СК України, позивачка просила визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 14 серпня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 23 червня 2021 року
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Сватівському району та місту Голубівка Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання батьківства та стягнення аліментів на неповнолітню дитину задоволено частково.
Визнано громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та внесено відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 № 39 від 11.03.2010 року.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.08.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено долю судових витрат.
Від позивачки ОСОБА_1  в особі адвоката Калитки С.О. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про вирішення питання про розподіл судових витрат, яка мотивована тим, що під час ухвалення рішення про стягнення аліментів, яким частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , не було вирішено питання про розподіл витрат, пов`язаних із розглядом справи. Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми витрат, пов`язаних із розглядом справи, які складаються з витрати за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи - 7614 грн. та витрат на професійну правничу допомогу - 25812 грн.
Додатковим рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 12 липня 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 суму судових витрат у розмірі 7614 грн за проведення Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України молекулярно-генетичної експертизи та суму судових витрат у розмірі 15000 грн за надання правової допомоги. У задоволенні інших вимог – відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 вважає додаткове рішення необ`єктивним, незаконним і необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також невідповідністю фактичним обставинам справи, просить скасувати частково додаткове рішення Сватівського районного суду Луганської області від 12 липня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким додаткове рішення про стягнення судових витрат з ОСОБА_2 частині стягнення судових витрат за проведення молекулярно-генетичної експертизи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Сватівському району та місту Голубівка Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про визнання батьківства та стягнення аліментів на неповнолітню дитину, яким розділити по Ѕ частині між сторонами. В іншій частині позовних вимог додаткове рішення скасувати за безпідставністю позовних вимог.
Доводами апеляційної скарги є те, що додаткове рішення в частині, що стосується судових витрат у розмірі 7614 грн за проведення Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України молекулярно-генетичної експертизи та суму судових витрат у розмірі 15000 грн винесено з порушенням вимог передбачених ст. 141-142 ЦПК України; судом першої інстанції не враховано, що відповідач неодноразово пропонував позивачці добровільно провести молекулярно-генетичну експертизу, оскільки у відповідача були сумніви в батьківстві, так як однією сім`єю не проживали, спільного господарства не вели, також відповідач під час підготовчого судового засідання визнав позовні вимоги в частині визнання батьківства. Відповідач не визнав позов про стягнення аліментів не тому, що він бажає уникнення утримувати неповнолітню дитину, а з підстав того, що позов про стягнення аліментів пред`явлено до внесення відповідного запису про батька в свідоцтво про народження дитини. Також відповідач вважає, що позивачкою не надано жодного доказу понесених нею витрат крім квитанції за проведення молекулярно-генетичної експертизи на суму 7614 грн.
Від позивачки надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначено, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, такими, що не відповідають дійсним обставинам розгляду справи, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 просить додаткове рішення від 12.07.2021 року в частині стягнення суми судових витрат у розмірі 15000 грн за надання правової допомоги скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25812 грн задовольнити повністю, посилаючись на порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.
Доводами апеляційної скарги є ненадання відповідачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а тому суд першої інстанції протиправно дійшов до висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомоги, що є порушенням ч. 5-6 ст. 137 ЦПК України; зловживання відповідачем своїми процесуальними правами, затягування розгляду справи, введення суду в оману щодо дійсних обставин справи зумовило вчинення необхідних додаткових дій із боку представника ОСОБА_1 - адвоката Калитки С.О. та зумовили зростання вартості на професійну правничу допомогу адвоката, що є підставою для покладення на відповідача судових витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу повністю у відповідності до приписів ч. 9 ст. 141 ЦПК України.
Протоком автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2021 року головуючим у справі визначено суддю Назарову М.В., склад колегії – Кострицький В.В., Стахова Н.В.
Апеляційне провадження по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 відкрито 27 липня 2021 року, ухвалою суду від 06 серпня 2021 року призначено до апеляційного розгляду на 31 серпня 2021 року о 12.30 год. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 відкрито 18 серпня 2021 року та ухвалою суду від 30 серпня 2021 року справу призначено до апеляційного розгляду на 19 жовтня 2021 року о 13-45 год, об`єднавши в одне провадження разом із апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 на зазначене рішення. 19 жовтня 2021 року розгляд справи у зв`язку з надходженням судді-доповідача Назарової М.В. у відпустці призначений на 02 листопада 2021 року о 12.30 год.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2021 вилучено суддю Стахову Н.В. у зв`язку із перебуванням на лікарняному, новий суддя у складі суду Луганська В.М.
Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 такою, що підлягає задоволенню, а відповідача ОСОБА_2 – такою, що не підлягає задоволенню.
За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної інстанції.
Згідно з частиною першою статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
У відповідності до пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу, а пунктом 2 – віднесено також витрати на проведення експертизи.
Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, та витрати, пов`язані з проведенням експертизи, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України.
Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як свідчать матеріали справи, позивачкою разом із поданням першої заяви по суті подано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (а.с. 9 т. 1), також з протоколу судового засідання від 23 червня 2021 року і запису фіксування судового процесу технічними засобами вбачається, що представником позивачки у відповідності до вимог частини восьмої статті 141 ЦПК України зроблено заяву про розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, про що докази надано протягом п`яти днів – 29 червня 2021 року (перший робочий день після державних свят).
Згідно із частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. 
В обґрунтування заявлених вимог щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, позивачка посилається на те, що 04 серпня 2020 року між адвокатом Терещенко Дмитром Володимировичем та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання правової (професійної правничої) допомоги, предметом якої було представництво інтересів клієнта під час розгляду справи про визнання ОСОБА_2 батьком ОСОБА_4 та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_4 (а.с. 162-168 т. 2).
Згідно Акту приймання виконаних робіт/наданих послуг за Договором про надання правової (професійної правничої) допомоги від 04 серпня 2020 року, складеного 15 жовтня 2020 року, ціна за годину роботи адвоката складає 1051 грн (а.с. 170-171 т. 2); згідно рахунку на оплату № 1/15-10-20 від 15.10.2020 року розмір гонорара за договором від 04.08.2020, укладеного між адвокатом Терещенком Д.М. та ОСОБА_1 , становить 6306,00 грн (а.с. 171 т. 2). 
15 жовтня 2020 року між адвокатом Терещенко Д.В. та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду № 1 про припинення Договору про надання правової (професійної правничої) допомоги від 04 серпня 2020 року за угодою сторін (а.с. 169 т. 2). 
15 жовтня 2020 року між адвокатом Калиткою Сергієм Олександровичем та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової (професійної правничої) допомоги, предметом якої було представництво інтересів клієнта під час розгляду цивільної справи № 426/7186/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Сватівському району та місту Голубівка Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання батьківства та стягнення аліментів на неповнолітню дитину (а.с. 140-146 т. 2) .
Згідно Акту приймання виконання робіт/наданих послуг за Договором про надання правової (професійної правничої) допомоги від 15 жовтня 2020 року ціна за годину роботи адвоката у 2020 році складає 1051 грн та у 2021 році - 1135 грн (а.с. 147-150 т. 2) та в акті міститься детальний опис робіт та наданих послуг.
Згідно рахунку на оплату № 1/28-06-21 від 28.06.2021 року на суму 19506 грн гонорар за Договором від 15.10.2020, укладеним між адвокатом Калиткою С.О. та ОСОБА_1 становить 19506,00 грн (а.с. 150 т. 2), і відповідно до квитанції від 28.06.2021 року позивачкою сплачено 8000 грн адвокату Калитка С.О. (а.а. 151 т. 2).
Також позивачкою надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатам, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги у справі № 426/7186/20 (а.с. 152 – 161 т. 2).
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії»(Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Однак матеріали справи не містять клопотання відповідача, який брав участь у судовому засіданні під час вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених позивачем обставин відсутні.
За обставин відсутності відповідної заяви протилежної сторони Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2021 (справа № 910/12876/19) дійшла висновку, що вимоги Особа-1 про відшкодування витрат є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Такий висновок відповідає правовій позиції щодо наявності підстав для стягнення витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 753/15683/15, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 червня 2019 року у справі № 910/3929/18.
Також відповідач не спростовував обґрунтованості наведеного позивачкою в актах приймання виконаних робіт/надання послуг за Договорами про надання правової (професійної правничої) допомоги розрахунку витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Будь-яких зловживань з боку позивачки, які б мали бути підставою для покладення на неї судом судових витрат повністю або частково, незалежно від результатів вирішення спору, по справі немає.
За таких обставин доводи апеляційної скарги позивачки є слушними, оскільки нею належним чином і своєчасно підтверджено розмір витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, на правничу допомогу, і за умови відсутності відповідної заяви відповідача про зменшення цих витрат у суду були відсутні підстави для їх зменшення.
Що стосується доводів апеляційної скарги відповідача про незаконність додаткового рішення суду в частині розподілу судових витрат та стягнення з ОСОБА_2 судових витрат за проведення молекулярно-генетичної експертизи, то підстави для скасування рішення в цій частині та розподілу навпіл витрат за проведення судової експертизи між сторонами відсутні.
Доводи відповідача про те, що спір у цій справі було ініційовано позивачкою, незважаючи на визнання свого батьківства відповідачем, оскільки матеріали справи не містять відповідної заяви про визнання позову в наведеній частині.
Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивачкою не надано жодного доказу понесених нею витрат крім квитанції за проведення молекулярно-генетичної експертизи на суму 7614 грн, оскільки за змістом частини восьмої статті 141 ЦПК України відшкодуванню та розподілу між сторонами підлягають витрати, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, а позивачкою на підтвердження витрат, які вона має понести у зв`язку із розглядом справи на правничу допомогу надані належні докази.
Вказана невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставин справи та порушення норм процесуального та матеріального права в частині вирішення судом судових витрат за надання правової допомоги у відповідності до п. 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України за доводами апеляційної скарги позивачки ОСОБА_1 є підставою для скасування додаткового рішення суду в наведеній частині та ухвалення нового додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на правову допомогу у повному обсязі - 25812 грн.
В іншій частині за доводами апеляційної скарги відповідача рішення суду є таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому у відповідності до вимог статті 375 ЦПК України апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а додаткове рішення в частині розподілу судових витрат за проведення судової експертизи – залишити без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд 

                       п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 задовольнити.
Додаткове рішення Сватівського районного суду Луганської області від 12 липня 2021 року в частині судових витрат за надання правової допомоги скасувати та ухвалити в цій частині нове додаткове рішення.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25812 грн.
В іншій частині додаткове рішення Сватівського районного суду Луганської області від 12 липня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 
Дата складення повного тексту постанови – 05 листопада 2021 року.

Головуючий

Судді: