УХВАЛА

06 грудня 2021 року 
м. Київ
справа № 420/2621/21
адміністративне провадження № К/9901/43777/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача – Білак М.В.,
суддів: Губської О.А., Калашнікової О.В., 
перевіривши касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року у справі №420/2621/21 за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльського прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною бездіяльності щодо не нарахування та невиплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,
в с т а н о в и в :
Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив:
визнати незаконною бездіяльність Ізмаїльського прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 по не нарахуванню та не виплаті позивачу, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з 03 березня 2018 року по 15 лютого 202 року за 1079 днів;
зобов`язати Ізмаїльський прикордонний загін військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток відповідно до вимог статті 19 Конституції України, пункту 1 статті 117 КЗпП України за весь час затримки розрахунку при звільненні з 03 березня 2018 року по 15 лютого 2021 року за 1079 днів затримки;
стягнути з Ізмаїльського прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 моральну шкоду, заподіяну позивачу в сумі 120 000, 00 грн
Рішенням  Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року, залишеним без змін постановою  П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року, позовні вимоги задоволено частково. 
визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення остаточного розрахунку (невиплати індексації за 2015 2018 роки у сумі 14 977, 63 грн) в день звільнення з військової служби відносно позивача; 
стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача середній заробіток за весь час затримки виплати індексації за 2015-2018 роки за період з 02 липня 2019 року по 14 лютого 2021 року включно в сумі 14 990, 60 грн. В решті позову відмовлено.
У поданій касаційній скарзі представник відповідача з посиланням на неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить їх скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 
На підставі аналізу доводів касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та статті 14 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” від 30 вересня 2016 року №1402-VIII гарантовано право особи на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення.
08 лютого 2020 набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Згідно із частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково. 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII (далі – Закон № 1700-VII) займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Згідно із пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Як вбачається з оскаржуваних судових рішень та матеріалів касаційної  скарги спір виник щодо проведення повного розрахунку при звільненні позивача з публічної служби.
На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовної практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Отже, зміст вказаних норм та проведений аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої й апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у розглядуваному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року у справі №420/2621/21.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	М.В. Білак  О.А. Губська  О.В. Калашнікова