ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року 
м. Київ
справа № 805/1369/17-а
адміністративне провадження № К/9901/22299/18  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючий - Стародуб О.П., 
судді -  Кравчук В.М., Єзеров А.А.
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017 (судді - Василенко Л.А., Гайдар А.В., Ханова Р.Ф.) у справі за позовом управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області до Публічного акціонерного товариства «Спеціалізоване управління №112 «Стальконструкція» про стягнення заборгованості, 
встановив:
У березні 2017 року управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ПАТ «Спеціалізоване управління №112 «Стальконструкція» заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених за Списком №2 за період: листопад 2016 року у сумі 4902,16 грн.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ПАТ СУ №112 «Стальконструкція» зареєстроване в якості юридичної особи, перебуває на обліку в УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя як платник внесків до Пенсійного фонду України.
УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя призначено та виплачено пенсію на пільгових умовах особам, які працювали в ПАТ СУ «Стальконструкція» та були зайняті на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 за листопад 2016 року, а саме, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . 
Позивачем на адресу відповідача надсилалися розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за листопад 2016 року. Загальна сума заборгованості з відшкодування фактичних витрат на витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком №2 за листопад 2016 року склала 4902,16 грн. 
Враховуючи, що в добровільному порядку відповідач суму боргу не відшкодував, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення цих сум.
В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що внаслідок невиконання відповідачем вимог законодавства щодо відшкодування витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за листопад 2016 виникла заборгованість перед Пенсійним фондом, яка становить 4902,16 грн. і яка відповідачем самостійно не сплачена.
Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 25.04.2017 позов задоволено.
Стягнуто з публічного акціонерного товариства "Спеціалізоване управління №112 "Стальконструкція на користь управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком №2 за листопад 2016 року в сумі 4902,16 (чотири тисячі дев`ятсот дві гривні шістнадцять копійок)грн.
Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017 постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25.04.2017 скасовано та ухвалено нову, якою позов задоволено частково.
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Спеціалізоване управління №112 «Стальконструкція» на користь Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком №2 за листопад 2016 року у розмірі 1229,25 грн. (тисяча двісті двадцять дев`ять гривень 25 копійок).
В задоволені решти позовних вимог відмовлено.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що факт заборгованості відповідача по фактичних витратах на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах пенсіонерам, підтверджується копіями розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій та залишаються не відшкодованими відповідачем, у зв`язку з чим підлягають стягненню в судовому порядку.
При цьому, суд виходив того, що оскільки обов`язок відшкодування суб`єктом господарювання сплачених УПФУ пільгових пенсій у часі прив`язаний законодавством до досягнення особою загального пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а тому суб`єкти господарювання мають відшкодовувати витрати на виплату та доставку пенсії за списком №2 до досягнення пенсіонерами пенсійного віку з урахуванням приписів вказаної статті.
Суд відхилив посилання відповідача на відсутність у нього обов`язку відшкодування управлінню ПФУ витрат на виплату та доставку пільгової пенсії, сплаченої ОСОБА_2 , оскільки після набрання чинності Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» збільшено строк відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій ОСОБА_2 , а тому право на призначення їй пенсії за віком вона набуде з урахуванням чинного законодавства при досягненні нею 59 років (05.05.2019).
Крім того, суд дійшов висновку щодо наявності у відповідача обов`язку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії, сплаченої ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , оскільки факт роботи зазначених осіб на роботах із шкідливими і важкими умовами праці встановлено судовими рішеннями, що набрали законної сили, а пенсія їм була призначена у відповідності до норм статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нову про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції щодо наявності у відповідача обов`язку по відшкодуванню позивачу витрат на виплату та доставку пільгових пенсій ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог по стягненню заборгованості по пенсіонеру ОСОБА_2 , апеляційний суд виходив з того, що позивач не мав права на збільшення строку відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій вказаному пенсіонеру, до досягнення нею пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки зміни до зазначеної статті щодо збільшення пенсійного віку були внесенні вже після призначення їй пенсії.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, щодо безпідставності позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості по виплаті та доставці пільгових пенсії у спірний період щодо ОСОБА_2 .
З рішенням суду апеляційної інстанції не погодився позивач, звернувся з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права просив його скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.
В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що апеляційним судом невірно застосовано положення статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якою встановлено строк виходу на пенсію за наявності страхового стажу. Позивач зазначає, що кінцевою датою відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій колишнім працівникам, є момент досягнення ними пенсійного віку, визначеного статтею 26 Закону №1058-ІV зі змінами, чинними з 01.10.2011 року.
Заперечення на касаційну скаргу до суду не надходили.
Враховуючи, що в частині задоволення позовних вимог рішення суду апеляційної інстанції не були предметом касаційного оскарження, а тому за правилами частини 1 статті 341 КАС України, в цій частині рішення суду апеляційної інстанції не переглядається.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі- Закон №1058-IV) покриття витрат на виплату і доставку пенсій, що призначені особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.
Відповідно до ст. 26 Закону №1058-IV (в редакції на час призначення пільгової пенсії ОСОБА_2 ) жінки мали право на призначення пенсії за віком після досягнення 55 років та наявності страхового стажу не менше п`яти років.
Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-VІ від 08.07.2011 (чинного з 01.10.2011) (далі - Закон №3668-VІ) внесені зміни до статті 26 Закону №1058-IV, а саме: збільшено пенсійний вік до 60 років та запроваджено поетапне підвищення пенсійного віку для жінок 1961 року народження і старших.
Шляхом прийняття Закону України від 02.03.2015 №213-ІІІ, з 1 квітня 2015 року зміст статті 13 Закону  №1788-XII приведено у відповідність до положень статті 26 Закону №1058-IV.
З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що при визначенні періоду, протягом якого витрати ПФУ на виплату і доставку пенсій відшкодовуються за рахунок підприємств та організацій, підлягають застосуванню норми Закону №1058-IV (в редакції Закону №3668-VІ), оскільки предметом розгляду у спорах цієї категорії є не визначення права на пенсію особам, що мають пільговий стаж, а зобов`язання відшкодовувати витрати на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених за списком №1, №2, до набуття права на пенсію за віком.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з доводами касаційної скарги про те, що кінцевою датою відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій колишнім працівникам, є момент досягнення ними пенсійного віку, визначеного статтею 26 Закону №1058-ІV зі змінами, чинними з 01.10.2011, з огляду на що позивач мав право на збільшення строку відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії ОСОБА_2 .
Аналогічна позиція щодо застосування зазначених норм права викладена в постановах  Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №819/2017/15, від 26.06.2018 у справі №819/2994/15, від 13.06.2019 у справі №819/1215/15-а та від 07.08.2019 у справі №805/1120/17-а.
Крім того, наявність у відповідача обов`язку покриття позивачу витрат на виплату та доставку пільгових пенсій зазначеному пенсіонеру, тільки за інший період (за січень 2017 року), підтверджено постановою Верховного Суду у справі від 07.08.2019 у справі №805/1120/17-а.
За таких обставин суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.
Відповідно до ст. 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
З огляду на допущені судом апеляційної інстанції порушення норм матеріального права та обґрунтованість висновків суду першої інстанції, суд дійшов висновку про те, що касаційну скаргу слід задовольнити, постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а постанову суду першої інстанції - залишити в силі.
Керуючись ст. 345, 349, 352, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
постановив:
Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області - задовольнити.
Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017 скасувати, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25.04.2017 - залишити в силі.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:
О.П. Стародуб
В.М. Кравчук
А.А. Єзеров