КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

    Апеляційне провадження                                                                   Доповідач - Кулікова С.В.
   №  22-ц/824/10382/2021

                                                  П О С Т А Н О В А
 
                                 І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

м. Київ                                                                                            Справа № 761/33872/20
 
04 листопада 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді   - Кулікової С.В.
суддів                          - Заришняк Г.М.
                                     - Рубан С.М.
при секретарі              - Климчук Т.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» адвоката Проценка Миколи Миколайовича на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 08 лютого 2021 року, ухваленого під головуванням судді Пономаренко Н.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Приватні інвестиції», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Турчин Андрій Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
 
в с т а н о в и в:
 
У жовтні 2020 року ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до ТОВ «ФК «Приватні інвестиції»про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просила:
-  визнати виконавчий напис, таким що не підлягає виконанню, зареєстрований у реєстрі за № 4029, виданий 02.10.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. про стягнення на користь ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» з ОСОБА_1 заборгованості, що виникла за договором про надання споживчого кредиту № 2622/0308/88-028 від 26.03.2008 року в розмірі: 91309 доларів США - прострочена заборгованість по кредиту (основна сума); 85 293,07 доларів США - заборгованість по відсоткам та суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису;
- стягнути з ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 500 грн.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що 26.03.2008 року між позивачем та ВАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір №2622/0308/88-028, за яким Банк надав позивачу грошові кошти у вигляді кредитної лінії, що не поновлюється, у розмірі 150 000 доларів США на строк з 26.03.2008 року по 24.03.2018 року зі сплатою 11,9% річних за користування кредитом.
26.03.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та позивачем було укладено Іпотечний договір №2622/0308/88-028-Z-l, згідно з яким було забезпечено належне виконання позивачем (Іпотекодавцем) вимог Іпотекодержателя за Кредитним договором №2622/0308/88-028 від 26.03.2008 року. Предметом іпотеки стала квартира АДРЕСА_1 .
25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними договорами та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитор по Договору у зазначених зобов`язаннях, та внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами. В тому числі було відступлене право вимоги за кредитним договором №2622/0308/88-028 від 26.03.2008року.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2014 року у справі №753/6428/14 за позовом ПАТ «Дельта-Банк» до позивача та ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з позивача та ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №2622/0308/88-028 від 26.03.2008 р. в сумі 839 342,77 грн. Стягнуто з позивача та ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 3 441,00 грн. 
Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 09.10.2014 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2014 року в частині розподілу судових витрат - скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з позивача на користь ПАТ «Дельта-Банк» судовий збір у розмірі 1 720,50 грн. та стягнуто з ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» на користь ПАТ «Дельта-Банк» судовий збір у розмірі 1 720,50 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
05.02.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» і ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» було укладено нотаріально посвідчений договір про відступлення прав вимоги № 2149/к, за умовами якого ПАТ «Дельта Банк» відступив ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» право грошової вимоги за кредитним договором №2622/3038/88-028 від 26 березня 2008 року, укладеним з позивачем, та договором поруки №2622/3038/88- 028-Р-1, укладеним з ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком». Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28.05.2020 року замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» у виконавчому провадженні з виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 червня 2014 року у цивільній справі №753/6428/14 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до позивача, ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позивач зазначає, що 30.04.2020року державний реєстратор - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Черленюх Людмили Василівни прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 52111318 від 30.04.2020 року, за яким в порядку ст..37 Закону України«Про іпотеку», звернула стягнення на предмет іпотеки та зареєструвала право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що раніше на праві власності належала позивачу, за ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» (номер запису: 36381806 від 27.04.2020 року). Так, згідно з інформаційної довідки №224766882 від 21.09.2020 року власником квартири АДРЕСА_1 є ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції».
02.10.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем вчинено виконавчий напис, що зареєстрований за №4029 про стягнення на користь ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» з ОСОБА_1 , заборгованості, що виникла за Договором про надання споживчого кредиту №2622/0308/88-028 від 26.03.2008р. в розмірі: 91309 дол. США - прострочена заборгованість по кредиту (основна сума); 85293,07 до. США - заборгованість за відсотками. Загальна сума заборгованості становить 176 602,07 дол. США (на день вчинення цього напису, згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют 28,33, становить: 5 003 136, 64 грн.) та суми плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису.
Вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинення виконавчих написів нотаріусом на підставі п. 2 переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів оскільки позивач не згодний із розміром заборгованості, так як розмір заборгованості за кредитним договором №2622/0308/88-028 від 26.03.2008 року згідно з рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2014 року у справі №753/6428/14 станом на 02.10.2020 року так і станом на сьогодні є незмінним та становить 839 342,77грн., а не 176 602,07 дол. США (еквівалент 5 003 136,64 грн. по курсу НБУ), як зазначено в виконавчому написі нотаріуса від 02.10.2020року.
Посилаючись на наведене,позивач просила задовольнити позов.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 08 лютого 2021 року позов задоволено.
Визнано виконавчий напис від 02.10.2020року, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем, який зареєстрований в реєстрі за №4029, про стягнення з ОСОБА_1  на користь ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» грошових коштів за договором споживчого кредиту №2622/0308/88-028 від 26.03.2008 в загальній сумі заборгованості 176 602,07 доларів США (на день вчинення цього виконавчого напису становить 5003 136,64 грн.) - таким, що не підлягає виконанню.
Стягнуто із ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840,80 грн.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ТОВ «ФК «Приватні ініціативи» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 08 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що розмір заборгованості позивача за кредитним договором обраховано та визначено первісним кредитором (ПАТ «Дельта Банк») у договорі про відступлення прав вимоги № 2149/К від 05.02.2020 року у сумі: 91 309,00 доларів США - неповернута сума кредиту, 85 293,07 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом. Відповідно до умов кредитного договору позивач отримала кредит у валюті долара США та взяла на себе зобов`язання повернути кредит у доларах США.
Посилався на те, що рішення Дарницького районного суду міста Києва від 15 червня 2014 року не змінюють валюту кредитного зобов`язання, а відображають суму заборгованості, заявлену до стягнення за курсом НБУ на дату розгляду справи, тому ОСОБА_1 має виконати свої зобов`язання за кредитним договором та повернути кредит у доларах США.
Звертав увагу на те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до ст. 1048 ЦК України.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Приватні ініціативи» залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 08 лютого 2021 року залишити без змін, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що станом на дату набрання рішення законної сили (09.10.2014 року), так і станом на день вчинення виконавчого напису (02.10.2020 року) сума заборгованості за кредитним договором є зафіксованою у рішенні суду та становить 839 342,77 грн. Будь-які нарахування відсотків та нарахування зобов`язань у доларах США після рішення суду є неправомірним. Вказував на те, що доводи відповідача щодо безспірності заборгованості не заслуговують на увагу, оскільки сума боргу не відповідає дійсності та є спірною. Крім того, звертав увагу суду на те, що як вбачається з рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2014 року, саме ПАТ «Дельта Банк» обрав валюту стягнення заборгованості у гривні, тому суд при прийнятті рішення у справі про стягнення заборгованості не змінював валюту зобов`язання.
В судовому засіданні представник відповідача ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» - Лойфер А.О. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 25.06.2014 року у справі №753/6428/14 за позовом ПАТ «Дельта-Банк» до ОСОБА_1  та ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №2622/0308/88-028 від 26.03.2008 р. в сумі 839 342,77грн. Стягнуто з ОСОБА_1  та ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 3 441,00 грн. 
Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 09.10.2014 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2014 року в частині розподілу судових витрат - скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта-Банк» судовий збір у розмірі 1 720,50 грн. та стягнуто з ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» на користь ПАТ «Дельта-Банк» судовий збір у розмірі 1720,50 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. 
Правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Дельта Банк» за вказаним кредитним договором є ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» на підставі Договору №21-49/К про відступлення прав вимоги від 05.02.2020 року.
02.10.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем вчинено виконавчий напис, що зареєстрований за №4029 про стягнення на користь ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» з ОСОБА_1 , заборгованості, що виникла за Договором про надання споживчого кредиту №2622/0308/88-028 від 26.03.2008 року, який укладено між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Дельта Банк») в розмірі: 91309 дол. США - прострочена заборгованість по кредиту (основна сума); 85293,07 дол. США - заборгованість за відсотками. Загальна сума заборгованості становить 176 602,07 дол. США (на день вчинення цього напису, згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют 28,33, становить: 5 003 136, 64 грн.) та суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису.
Вказаний виконавчий напис було вчинено на підставі Договору про надання споживчого кредиту №2622/0308/88-028 від 26.03.2008 року, який укладено між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Дельта Банк»).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують, що на час вчинення виконавчого напису у розпорядженні нотаріуса були всі необхідні документи, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, тобто докази, які мають підтверджувати, що нотаріус мав, передбачені законом підстави, для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів унормовано Главою 14 Закону України «Про нотаріат» та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).
Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).
Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення усі необхідні документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Вчиняючи виконавчі написи нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчогонапису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
У постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
У справі, яка переглядається, позивач ОСОБА_1 обґрунтовувала вимоги про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого 02 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., зареєстрованого у реєстрі за № 4029, посилаючись на те, що нарахована стягувачем сума заборгованості за кредитним договором 176 602,07 доларів США, яка складається із простроченої заборгованості по кредиту (основна сума) - 91 309 доларів США, заборгованості за відсотками - 85 293,07 доларів США, не є безспірною.
Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2014 року у справі №753/6428/14 за позовом ПАТ «Дельта-Банк» до позивача та ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з позивача та ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №2622/0308/88-028 від 26.03.2008 року в сумі 839 342,77грн. Стягнуто з позивача та ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 3 441,00 грн. 
Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 09.10.2014 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2014 року в частині розподілу судових витрат - скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з позивача на користь ПАТ «Дельта-Банк» судовий збір у розмірі 1 720,50 грн. та стягнуто з ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» на користь ПАТ «Дельта-Банк» судовий збір у розмірі 1 720,50 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Відповідно до пунктів 3.9, 6.1.4 та 6.1.17 Кредитного договору №2622/0308/88-028 від 26.03.2008 рокуБанк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, комісій та штрафних санкцій, шляхом, в тому числі, пред`явленням позову до суду.
Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. 
Відтак звернувшись до суду з позовом про дострокове стягнення всієї суми заборгованості, враховуючи наявність рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2014 року у справі №753/6428/14 про стягнення заборгованості, право кредитодавця нараховувати відсотки було втрачено.
З рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2014 року вбачається, що ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 , ТОВ «Виробнича фірма «Інвекс Телеком» заборгованості за кредитним договором, яка відповідно до наданих ним розрахунків станом на 05.07.2013 року становить 839 342,77 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 729 832,84 грн., сума заборгованості за відсотками - 109 503,93 грн.
Разом з тим, як вбачається з виконавчого напису від 02.10.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., який зареєстрований в реєстрі за №4029, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» грошових коштів за договором споживчого кредиту №2622/0308/88-028 від 26.03.2008  року, заборгованість по відсоткам у розмірі 85 293,07 дол. США розрахована стягувачем після строку кредитування, який був змінений шляхом пред`явлення позову про дострокове стягнення заборгованості.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо доведеності позивачем того, що заборгованість за кредитним договором, на погашення якої приватним нотаріусом Личуком Т.В. вчинений оспорюваний виконавчий напис, на час вчинення такого не була безспірною, оскількиправо кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. 
Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до ст. 1048 ЦК України, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом зазначеної процесуальної норми обов`язок доведення обставин, що мають значення для справи покладається на сторін, а не на суд, який виконує роль арбітра у вирішенні спору, і дотримуючись принципу диспозитивності розглядає справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. 
Матеріали справи не містять доказів того, на підставі яких документів, поданих ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», приватний нотаріус Личук Т.В., дійшов висновку про наявність підстав для вчинення виконавчого напису, сторони під час розгляду справи не зверталися до суду з клопотаннями про витребування чи забезпечення зазначених доказів.
Узагальнюючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав оспорюваний напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню з підстав доведеності позивачем того, що вимоги стягувача не були безспірними на момент вчинення виконавчого напису, а тому посилання ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», що вчинення оспорюваного виконавчого напису відбулося з дотриманням всіх вимог закону, не спростовує правильність висновку суду про наявність підстав для визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості, вчиненого приватним нотаріусом Личуком Т.В. 02 жовтня 2020 року, зареєстрованого у реєстрі за № 4029 таким, що не підлягає виконанню.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» адвоката Проценка М.М. та скасування рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 08 лютого 2021 року. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» адвоката Проценка Миколи Миколайовича залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 08 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 08 листопада 2021 року.

Головуючий:                                            Судді: