ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

17 листопада 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/6865/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Прокопчук Т.С. (доповідач),
                               суддів:  Кругового О.О., Шлай А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Іотової А.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу     Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків 
на рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року (головуючий суддя: Букіна Л.Є.) по адміністративній справі № 160/6865/21, розглянутої у у порядку загального позовного провадження 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптімусагро трейд» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптімусагро трейд» (далі ТОВ «Оптімусагро трейд»)   звернувся до суду з позовом до відповідача Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків  ( далі Східного МУ ДПС по роботі з ВПП),    у якій просить визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення  відповідача №0000/90/0701 від 21.04.2021 року. яким ТОВ «Оптімусагро трейд» , яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 1 755 516 грн.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач не погоджується з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, оскільки висновки акту перевірки щодо непідтвердження реальності здійснення операцій з придбання товару та послуг у ТОВ «ЕЛЕКТРОСЕРВІС-М» та ТОВ «УКРАГРО С» є необґрунтованими, ним надавались всі первинні документи, що підтверджують здійснення господарських операцій, які обумовлені економічним змістом, направленим на досягнення розумної кінцевої мети у вигляді отримання доходу.
У відзиві на позов   відповідач зазначає, що оскаржене рішення прийнято ним у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки надані ТОВ «Оптімусагро трейд» до перевірки документи та сукупність доказів свідчать про відсутність факту реального вчинення господарських операцій, у зв`язку з чим у задоволенні позову просить відмовити.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року  адміністративний позов ТОВ «Оптімусагро трейд» задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №0000/90/0701 від 21.04.2021 року , на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача стягнуті судові витрати в сумі 22 700 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем  подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати з підстав порушення судом норм матеріального права, та відмовити в задоволенні позову.  
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення, в зв`язку з чим просить залишити рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.1,2,3 ст.242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст.2 та ч.4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону рішення   суду першої інстанції відповідає, в зв`язку з чим  вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Оптімусагро трейд»  перебуває на податковому обліку, є платником податку на додану вартість. Основним видом діяльності  позивача є виробництво олії та тваринних жирів (код КВЕД 10.41).
Податковим органом на підставі наказу від 19.02.2021 року № 64 ,відповідних направлень у період з 24.02.2021 р. по 17.03.2021 р. проведено позапланову виїзну документальну перевірку підприємства з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2020 року від`ємного значення податку на додану вартість,  .
За результатами перевірки  складено акт від 19.03.2021 р.№ 193/32-00-07-01-02-11/41161689, яким встановлено порушення позивачем  пп. «а» п. 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198, 200 ПК України, у результаті чого позивачем завищено суму податкового кредиту по декларації з ПДВ за грудень 2020 року, а також від`ємне значення з ПДВ в розмірі 1 755 516 грн. За результатами розгляду заперечень висновки акту визнані такими, що відповідають нормам податкового законодавства.
На підставі акту  відповідачем прийнято 21.04.2021 року податкове повідомлення-рішення №0000/90/0701 про зменшення позивачу розміру від`ємного значення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість   у розмірі 1 755 516 грн., яке оскаржене позивачем в судовому порядку.
Вирішуючи спір між сторонами та  задовольняючі позов, суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору у цій справі є реальність фінансово-господарських взаємовідносин позивача з контрагентами ТОВ «ЕЛЕКТРОСЕРВІС-М» та ТОВ «УКРАГРО С», на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит та визначено відповідні суми бюджетного відшкодування при декларуванні за грудень 2020 року, висновки щодо яких викладені контролюючим органом в акті перевірки від 19.03.2021 р.№ 193/32-00-07-01-02-11/41161689, відповідач при винесенні спірного податкового повідомлення-рішення діяв не у спосіб, передбачений чинним законодавством, що свідчить про наявність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення. 
Суд апеляційної інстанції  погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Приписами пп.14.1.181 п.14.1 ст.14, п.198.1 - 198.3,198.6 ст.198 ПК України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними. У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.
Положеннями п. 200.1, п.200.4 ст. 200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду; при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з п.200.1 цієї статті, така сума:а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Пунктом 201.10 ст.201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою; податкова накладна, складена та зареєст рована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Згідно з п.44.1, п.44.2 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством Украї ни. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абз. 1 цього пункту;для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Приписами ст.1, 9  Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звіт ність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснен ня господарських операцій.
Викладене свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають фактично відбутись, вони повинні підтверджуватись належним чином оформлени ми первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, а також такі операції мають спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Враховуючи вищезазначені норми, у ході розгляду справи судом повинні оцінюватися документи, надані платником податків на підтвердження свого права на формування витрат та податкового кредиту з ПДВ.
В силу викладеного будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Необхідною умовою для цього є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
Посилаючись на порушення контрагентами позивача  ТОВ «ЕЛЕКТРОСЕРВІС-М» та ТОВ «УКРАГРО С»  вимог податкового законодавства щодо ведення ними господарської діяльності (відсутня фізична можливість виконувати значний обсяг робіт і віднесення до переліку ризикових платників податків відповідно) , контролюючий орган розцінив надані позивачем до перевірки первинні документи складеними всупереч вимогам чинного законодавства та такими, що не можуть підтвердити реальність вчинення господарських операцій позивача з контрагентами.
Висновок податкого органу щодо нереальності здійснення позивачем фінансово-господарських операцій з вищезазначеними контрагентами спростовується наступними матеріалами справи, які свідчать про те, що позивачем у податковому обліку відображені господарські операції, предметом яких є    надання послуг ТОВ «ЕЛЕКТРОСЕРВІС-М» та поставка товарів ТОВ «УКРАГРО С».  
Судом першої інстанції встановлено, і зазначені обставини підтверджені матеріалами справи , що позивач здійснює діяльність, у тому числі, з виробництва олії та тваринних жирів безпосередньо та через виробничо-структурні підрозділі, через відокремлений (безбалансовий) структурний підрозділ позивач з використанням засобів виробництва ПРAT «Запорізький олійноекстракційний завод» (далі ПРAT Запорізький ОЕЗ) за адресою: м.Запоріжжя, вул. Харчова, 3, здійснює діяльність з виробництва рослинних олій. Відомості про ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД», яке є оператором ринку харчових продуктів в розумінні Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів», містить Державний реєстр потужностей операторів ринку.
Матеріали справи свідчать, що між позивачем та ТОВ «ЕЛЕКТРОСЕРВІС-М» укладено договір підряду № М289 від 01.12.2020 року на виконання  згідно проекту 006/05/19-4; 12; 13; 14.1; 14.2; 19-ЕМ.АТХ робіт - монтаж кабелю та перепідключення перекидного клапану поз. 18.7.1 у цеху переробки сировини ПРAT «Запорізький ОЕЗ .
На підтвердження виконання умов договору сторонами складено Акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2020 року від 16.12.2020 року,довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2020 року від 16.12.2020 року , оплата за виконану роботу в сумі 49 788,75 грн. (в тому числі ПДВ) підтверджена платіжним дорученням № 122032 від 23.12.2020 року. 
Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до умов договорів поставки № 48110 від 16.12. 2020 року, № 48388 від 30.12 2020 року позивачем придбано у ТОВ «УКРАГРО С» соняшник у кількості 316 т, поставка товару здійснена на умовах СРТ - «перевезення оплачено до»   ПРAT  «Запорізький ОЕЗ» згідно із правил Інкотермс  2010, в обумовленій номенклатурі та кількості, оплата товару на загальну суму 10 483 304,40 грн., в т.ч. ПДВ - 1 747 217,40 грн., підтверджена відповідними документами бухгалтерського обліку, долученими до матеріалів справи.
При цьому зауважень щодо порядку оформлення наданих до перевірки первинних документів контролюючий орган не висунув, що підтверджує факт їх наявності та відповідності нормам діючого законодавства. 
Результати цих господарських операцій (придбані послуги, та товар) використані позивачем у власній господарській діяльності,  оскільки роботи з монтажу кабелю та перепідюпочення перекидного клапану поз. 18.7.1 у цеху переробки сировини згідно проекту 006/05/19-4; 12; 13; 14.1; 14.2; 19-ЕМ. АТХ   придбані з метою забезпечення безперебійної діяльності цеху переробки сировини на ПРAT «Запорізький ОЕЗ», а придбане у ТОВ «УКРАГРО С» насіння соняшнику використано позивачем як сировину для виробництва олії на ПРAT «Запорізький ОЕЗ».
Матеріалами справи підтверджена наявність належним чином оформлених первинних документів відносно цих господарських операцій, відображення їх  у бухгалтерському обліку, оприбуткування позивачем придбаних товарів (робіт/послуг), та здійсненнярозрахунків між сторонами  
Виходячи з вимог  Податкового кодексу України, підтвердженням факту здійснення господарської операції є відповідні розрахункові, платіжні та інші первинні документи, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та підставою для нарахування податкового кредиту і податкового зобов`язання з податку на додану вартість є податкова накладна. Тож, на реальність господарських операцій жодним чином не впливає наявність у контрагента платника податку виробничих, трудових та інших ресурсів, оскільки останній має право їх залучати на підставі цивільно правових угод. 
Віднесення податковим органом контрагента позивача   ТОВ «УКРАГРО С» до переліку ризикових платників податків без перевірки діяльності контрагента з дослідженням фінансово-господарських документів, пов`язаних з нарахуванням і сплатою податку, протирічить чинному податковому законодавству. 
При розгляді апеляційної скарги відповідача суду апеляційної інстанції надано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.07. 2021 року  по адміністративній справі № 160/7697/21 , що набрало законної сили 05.10.2021 року, яким скасоване рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області , відповідно до якого ТОВ «УКРАГРО С» відповідає критерію ризиковості платника податку.
З огляду на викладене є вірним висновок суду першої інстанції про визнання оскарженого податкового повідомлення-рішення протиправним та його скасування.
Суд першої інстанції правомірно згідно з приписами ст.139 КАС України стягнув на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підтверджені документальнопонесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 22 700,00 грн.   
Доводами апеляційної скарги зазначені обставини не спростовані. 
З урахуванням викладеного  судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись ст. 315, 316, 321, 322, 325  КАС України, суд,-       
                                             
ПОСТАНОВИВ:
         
Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків – залишити без задоволення.
Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року по адміністративній справі № 160/6865/21 - залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили 17 листопада 2021 року, та може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі 30 днів.
Повний текст постанови складений 22 листопада 2021 року.  

Головуючий - суддя                                                            Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай