ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" жовтня 2021 р.           Справа№ 909/321/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Шаптали  Є.Ю.
суддів:            Корсака В.А. 
          Хрипуна О.О. 

при секретарі    Токаревій А.Г.
за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 19.10.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" 
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №909/321/20 (суддя Сташків Р.Б.)
за позовом Керівника Калуської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Долинської міської ради 
до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"
про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати в сумі 8  516  084,68 грн

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа за позовом заступника керівника Калуської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Долинської міської ради до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати в сумі 8516084,68 грн. за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача  Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України".
Відповідачем подано заяву про забезпечення доказів шляхом призначення судової земельно-технічної експертизи.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №909/321/20 відмовлено у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про забезпечення доказів.
Відмовляючи в забезпеченні доказів, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено, що він самостійно не вправі провести відповідну експертизу, чи що існують обставини, які унеможливлюють такі дії.
Також суд зазначив, що оскільки з моменту користування відповідачем земельною ділянкою з кадастровим номером №2622010100:01:029:0002 у спірний період пройшло багато часу, то суд не вбачає за доречне проведення експертизи у якості саме забезпечення доказів в порядку  ст. 110 ГПК України.
Не погодившись з прийнятою ухвалою, Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №909/321/20 скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про забезпечення доказів шляхом призначення судової земельно-технічної експертизи на вирішення якої поставити наступні питання:
-          Яку фактичну площу (конфігурація, проміри) земельної ділянки з кадастровим №2622010100:01:029:0002 займали з 01.01.2019 по 31.12.2019 три об`єкта нерухомого майна ВРБ-301, КНС-7, ГЗНіГ №2 та 15-ть діючих свердловин ПАТ "Укрнафта" №358, №662, №56-ПД, №672, №259, №661, №249,№303, №213, №227, №770, №909, №304, №214, №902?
-          Яку фактичну площу (конфігурація, проміри) земельної ділянки з кадастровим №2622010100:01:029:0002 займали з 01.01.2019 по 31.12.2019 п`ять ліквідованих свердловин ПАТ "Укрнафта" №636, №116, №301, №245, №302?
-          Яку фактичну площу (конфігурація, проміри) земельної ділянки з кадастровим №2622010100:01:029:0002 займали з 01.01.2019 по 31.12.2019 магістральний газопровід Долина-Ужгород-Держкордон 1 нитка (Ду800;Ру25гкс/см2), який належить ТОВ "Оператор газотранспортної системи України?
-          Яку фактичну площу (конфігурація, проміри) земельної ділянки з кадастровим №2622010100:01:029:0002 займали з 01.01.2019 по 31.12.2019 інші суб`єкти господарювання для розміщення та обслуговування власного майна?
-          Яка фактична площа (конфігурація, проміри) земельної ділянки з кадастровим №2622010100:01:029:0002 займали з 01.01.2019 по 31.12.2019  була вільною від об`єкті нерухомого майна, свердловин та комунікацій?
Проведення судової земельно-технічної експертизи доручити Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України.
Апелянт не погоджується з прийнятою ухвалою суду, вважає, що висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи, а ухвала є незаконною та прийнятою з порушенням норм процесуального права.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:
- відповідач вважає, що існує процесуальна необхідність встановлення фактичної площі землі, яка використовується ПАТ «Укрнафта» для розміщення та обслуговування об`єктів нерухомого майна та діючих свердловин, розташованих на земельній ділянці, оскільки з плином часу земельна ділянка зазнає постійних змін;
- задоволення заяви відповідача та встановлення реальної площі, що використовується відповідачем, на його думку не лише забезпечить дотримання судом основних принципів господарського судочинства, а й врахує обов`язкову до застосування правову позицію Верховного Суду у вирішенні аналогічних спорів.
11.08.2021 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою, надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є.Ю., судді: Корсак В.А., Хрипун О.О.
На час надходження апеляційної скарги матеріали справи №909/321/20 на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходили, у зв`язку з чим ухвалою від 16.08.2021 відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №909/321/20 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду міста Києва надіслати матеріали справи №909/321/20 на адресу Північного апеляційного господарського суду.
06.09.2021 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали вказаної справи.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №909/321/20. 
Розгляд апеляційної скарги призначено на 19.10.2021.
Учасникам справи повідомлено про право подати відзив на апеляційну скаргу, відповідь на відзив, заяви, клопотання, заперечення   та встановлено строки на їх подання.
07.10.2021   через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
07.10.2021   через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Долинської міської ради надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
12.10.2021 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Долинської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому наведено заперечення щодо доводів апеляційної скарги, яку заявник просить залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, зазначаючи наступне:
- відповідачем не доведено, що він самостійно не вправі провести відповідну експертизу, чи що існують обставини, які унеможливлюють такі дії;
- дії відповідача на переконання Долинської міської ради спрямовані на умисне затягування справи, зокрема посилання відповідача, що з плином часу земельна ділянка зазнає постійних змін та що відповідно є підстави припускати, що збирання чи подання доказів щодо земельної ділянки стане згодом неможливим або утрудненим, на переконання заявника не є підставами у розумінні ст. 110 Господарського процесуального кодексу України для забезпечення доказів;
- Долинська міська рада заперечує щодо посилань апелянта на практику Верховного Суду.
18.10.2021 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Калуської окружної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому наведено заперечення щодо доводів апеляційної скарги, яку прокуратура просить залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, зазначаючи наступне:
- доводи заявника зводяться до необхідності призначення судової експертизи в межах даної справи, однак відповідачем вже подавалось клопотання про призначення земельно - технічної експертизи, водночас як ним не доведено, що відповідач самостійно не вправі провести відповідну експертизу;
- позовні вимоги прокуратури не стосуються спору щодо площі фактичного використання відповідачем земельної ділянки територіальної громади на даний час, оскільки розрахунок подається виключно щодо сформованої земельної ділянки, на якій наявне майно відповідача станом на 2019 рік.
18.10.2021 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" надійшло клопотання,у  якому заявник просить суд проводити судові засідання у даній справі без участі представника третьої особи. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2021 відмовлено в задоволенні заяв Долинської міської ради та Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 
19.10.2021 в судове засідання з`явився прокурор та заперечив проти задоволення апеляційної скарги.
Водночас третя особа звернулась з клопотанням про розгляд справи без її участі.
Інші представники учасників справи в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.
Судом враховано, що у своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Суд апеляційної інстанції враховує також правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.
Згідно з ч. 2 ст. 2 ГПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (пункти 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»). 
Оскільки явка учасників апеляційного провадження в судове засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, беручи до уваги строки розгляду апеляційної скарги, встановлені Господарським процесуальним кодексом України, також враховуючи заяву третьої особи про розгляд справи без її участі, суд апеляційної інстанції вбачає за можливе розглядати дану апеляційну скаргу за відсутності представників учасників справи за наявними у справі матеріалами.
За змістом ч. 1  ст. 271 ГПК України  апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Згідно з частиною першою  статті 270 Господарського процесуального кодексу України  у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5  ст. 269 Господарського процесуального кодексу України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" у поданій заяві просило суд забезпечити докази шляхом призначення судової земельно-технічної експертизи, на вирішення якої поставити наступні питання:
- яку фактичну площу (конфігурація, проміри) земельної ділянки з кадастровим    №2622010100:01:029:0002 займали з 01.01.2019 по 31.12.2019 три об`єкта нерухомого майна ВРБ-301, КНС-7, ГЗНіГ№ 2 та 15-ть діючих свердловин ПАТ «Укрнафта» № 358, № 662, № 56-ПД, № 672, № 259, № 661, № 249, № 303, № 213, № 227, № 770, № 909, № 304, № 214, № 902;
- яку фактичну площу (конфігурація, проміри) земельної ділянки з кадастровим №2622010100:01:029:0002 займали з 01.01.2019 по 31.12.2019 п`ять ліквідованих свердловин ПАТ «Укрнафта» № 636, № 116, № 301, № 245, № 302;
- яку фактичну площу (конфігурація, проміри) земельної ділянки з кадастровим №2622010100:01:029:0002 займав з 01.01.2019 по 31.12.2019 магістральний газопровід Долина-Ужгород-Держкордон 1 нитка (Ду800;Ру25гкс/см2), який належить ТОВ «Оператор газотранспортної системи України»;
- яку фактичну площу (конфігурація, проміри) земельної ділянки з кадастровим №2622010100:01:029:0002 займали з 01.01.2019 по 31.12.2019 інші суб`єкти господарювання для розміщення та обслуговування власного майна;
- яка фактична площа (конфігурація, проміри) земельної ділянки з кадастровим №2622010100:01.029:0002 з 01.01.2019 по 31.12.2019 була вільною від об`єктів нерухомого майна, свердловин та комунікацій.
В обгрунтування вказаної заяви відповідач зазначив наступне.
На підставі укладеного між Долинською міською радою Івано-Франківської області та ПАТ «Укрнафта» договору оренди земельної ділянки № 2/4-1/78-ОР/918/05-ОР від 01.07.2005, ПАТ «Укрнафта» орендувало всю земельну ділянку, яка має розмір 53,1685 га, в межах якої знаходилось три об`єкта нерухомого майна: ВРБ-301, КНС-7 і ГЗНіГ № 2 та 20-ть свердловин ПАТ «Укрнафта». Оренда зазначеної земельної ділянки тривала до 12.11.2017, що є датою закінченням терміну дії договору оренди.
Після 12.11.2017 на земельній ділянці площею 53,1685 га, кадастровий номер №2622010100:01:029:0002, фактично перебувало і перебуває три об`єкта нерухомого майна: ВРБ-301, КНС-7 і ГЗНіГ №2 та 15-ть діючих свердловин, інші 5-ть свердловини ліквідовані.
Відповідач зазначає, що у спірний період за який позивач просить стягнути неотриману орендну плату земельна ділянка, кадастровий номер №2622010100:01:029:0002, використовувалася відповідачем частково, крім того в межах цієї земельної ділянки фактично знаходиться майно (магістральний газопровід), який належить третій особі.
Оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували фактичний розмір земельної ділянки якою відповідач користувався у спірний період, заявник просить суд забезпечити докази у справі шляхом призначення експертизи.
Вищенаведені доводи щодо забезпечення доказів шляхом призначення експертизи аналогічні тим, що викладені відповідачем в апеляційній скарзі.
Статтею 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Разом з цим, за змістом частини 3 статті 13 ГПК України, яка кореспондується з ч.1 ст.74  ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
За змістом      статті 110 ГПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази,  якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.
Статтею 111 Господарського процесуального кодексу України встановлюються вимоги до заяви про забезпечення доказів,відповідно до пунктів 4,5,6 частини першої вказаної статті у заяві про забезпечення доказів зазначаються докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.
Тобто, необхідною умовою для забезпечення доказів є наявність підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.
Оскільки у заяві відповідач просив суд забезпечити докази шляхом призначення судової земельно-технічної експертизи, то суд апеляційної інстанції звертає увагу, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи заяви відповідача про забезпечення доказів шляхом призначення судової земельно-технічної експертизи, врахувавши заперечення інших учасників справи, колегія суддів дійшла висновку, що заявником не наведено належного  обгрунтування необхідності забезпечення доказів шляхом призначення експертизи.
Водночас, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції в тому, що відповідачем не доведено неможливості самостійного проведення відповідної експертизи, як і не доведено існування обставини, що унеможливлюють вчинення таких дій. 
Крім того, суд першої інстанції правильно зауважив про недоречність проведення експертизи у якості саме забезпечення доказів в порядку  ст. 110 ГПК України, оскільки з моменту користування відповідачем земельною ділянкою з кадастровим номером №2622010100:01:029:0002 у спірний період пройшло багато часу. 
Підсумовуючи викладене, колегія суддів визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про забезпечення доказів.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи учасників справи, дійшла висновку, що скаржником в апеляційній скарзі вищенаведені висновки суду першої інстанції не спростовано, як і не наведено обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки доводи апеляційної скарги ідентичні доводам заяви про забезпечення доказів, у задоволенні якої судом вмотивовано відмовлено.
Дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №909/321/20.  
Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. 
За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. 
Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). 
Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому ухвала Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №909/321/20 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для її скасування не вбачається.
З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №909/321/20 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.
У зв`язку зі залишенням без змін ухвали місцевого господарського суду, розподіл сум судового збору здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №909/321/20 - залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №909/321/20 - залишити без змін. 
3. Матеріали справи №909/321/20 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

          Повний текст постанови складено та підписано 22.11.2021 після виходу судді з лікарняного.

Головуючий суддя                                                            Є.Ю. Шаптала 

Судді                                                                                В.А. Корсак

                                                                                О.О. Хрипун