УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/10657/19 Головуючий у 1-й інст. Перекупка І. Г. 
Категорія 43 Доповідач Миніч Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого – судді: Миніч Т.І. 
суддів:                          Трояновської Г.С., 
Павицької Т.М. 
секретаря
судового засідання Лісової Т.С.
з участю сторін 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» 
на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 20 травня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Перекупки І.Г.
у цивільній справі №295/10657/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2 про припинення договору поруки, -
в с т а н о в и в:

У липні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» звернулося до суду з позовом. Просило стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «Авто Просто» суму заборгованості за угодою №371193 в розмірі 125 932 (сто двадцять п`ять тисяч дев`ятсот тридцять дві грн.) 78 коп. та судовий збір в розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн.).В обґрунтування поданого позову зазначало, що 15.11.2011 р. між ТОВ «Авто Просто» та відповідачем ОСОБА_2 була укладена Угода №371193 та підписані Додатки №1, №2, №3, які є невід`ємними частинами угоди, з метою придбання автомобіля марки «Сhегу Аmulеt» базової комплектності через систему надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак. Угода укладена в рамках створеної позивачем в Україні системи надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак. Позивач вказує, що дана система полягала у створенні групи покупців, які бажають придбати товар високої вартості (автомобіль) та через механізми, встановлені Угодою, забезпечують придбання кожним учасником автомобіля шляхом сплати його вартості та вартості наданих послуг щомісячними внесками протягом декількох років. Зокрема позивач вказував, що при виконанні умов Угод, укладених з учасниками в рамках системи АвтоТак, позивач надає учасникам послуги, спрямовані на придбання ними автомобіля через систему АвтоТак. Ці послуги полягають у формуванні груп учасників, організації та створенні умов для придбання автомобілів учасниками, здійснення оплати постачальнику автомобілів за рахунок коштів, сплачених учасниками, на підставі Угоди, забезпечення отримання учасником автомобіля, а також наданні інших послуг, передбачених Угодою, які забезпечують придбання автомобіля кожним учасником системи АвтоТак, який належним чином виконує зобов`язання за угодою.
Відповідно до Акту вибору автомобіля від 28.05.2014 р. у групі № 1152, порядковий № 209, за угодою № 371193 на підставі Асигнаційного акту від 29.04.2014 року відповідачу ОСОБА_2 надано право на отримання автомобіля марки «Lаnоs» базової моделі, у відповідності до статті «Вибір моделі» Додатку № 2 до угоди, а саме автомобіля «ЗАЗ SЕNS», колір червоний, номер кузова НОМЕР_1 , який 29.05.2014 р. було отримано відповідачем ОСОБА_2 і зареєстровано на праві власності, згідно Свідоцтва про реєстрацію ТЗ від 29.05.2014 р.
Позивач вказує, що за умовами угоди відповідач ОСОБА_2 зобов`язався оплатити 100% вартості автомобіля та вартість наданих послуг шляхом сплати 120 щомісячних повних внесків. Однак угоду не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
Початок періоду невиконання зобов`язань позивач визначає з березня 2012 року і до січня 2018 р. щодо сплати щомісячних внесків не в повному розмірі, зокрема вказує про те, що з лютого 2018 р. відповідач ОСОБА_2 взагалі припинив оплати.
Крім того, позивач пов`язує відповідальність відповідача, ОСОБА_1 і Відповідача, ОСОБА_4 на підставі договору поруки укладеного 23.05.2014 р. з ТОВ «Авто Просто» та співпоручителями, за яким на відповідачів покладено солідарну відповідальність перед кредитором у разі невиконання зобов`язань відповідачем ОСОБА_2 за угодою № 371193.
Позивач стверджує, що станом на червень 2019 р. відповідач, ОСОБА_2 у добровільному порядку відмовляється погасити заборгованість, хоча жодної письмової вимоги та доказі їх направлення (вручення) суду не надає.
Зі змісту даного позову вбачається, що на виконання умов угоди відповідачем ОСОБА_2 було сплачено 60.5483% зі 100% в оплату чистих внесків (Вартості автомобіля) та 73 внески із 120 в оплату послуг позивача, визначених у розрахунку, доданому до позову. Таким чином позивач вважає, що розмір боргу відповідача ОСОБА_2 станом на червень 2019 р. складає 39,4517% від ціни автомобіля, актуальної у червні 2019 р., та 47 внесків в оплату послуг позивача.
11 жовтня 2019 р. ОСОБА_1 , ОСОБА_3 звернулися із зустрічним позовом до ТОВ «Авто Просто», третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2 про припинення договору поруки. (а. с. 62-66). В обгрунтування заявлених вимог вказали, що 15.11.2011 року між ТОВ «Авто Просто» (далі Відповідач за зустрічним позовом) та ОСОБА_2 (Третьою особою за зустрічним позовом) була укладена Угода № 371193 та підписані Додатки № 1, № 2, № 3, які є невід`ємними частинами Угоди, з метою придбання автомобіля марки «Сhегу Аmulet» базової комплектності через систему надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак. Угода укладена в рамках створеної позивачем в Україні системи надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак. Виконання основного зобов`язання забезпечувалось порукою, наданою позивачами за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 па підставі договору поруки, укладеного з Відповідачем 23.05.2014 р., зареєстрованого в реєстрі під № 3730 і посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. За умовами Договору поруки на Позивачів покладено солідарну відповідальність перед кредитором у разі невиконання зобов`язань Третьою особою за Угодою.
У зобов`язальних відносинах (ст.509 ЦК України) суб`єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов`язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).
Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції, що діяла на час виникнененя та існування правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
У разі пред`явлення вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.
Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.
Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.
Виходячи з положень ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).
Таким чином, аналізуючи ч. 4 ст. 559 ЦК України, слід дійти висновку про те. що застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов`язання.
У відповідності до ч. 1 ст. 559 ЦК України ця порука припиняється також у зв`язку зі зміною зобов`язання без згоди поручителів, внаслідок чого збільшено обсяг їх відповідальності.
Позивачі за зустрічним позовом звернули увагу, що після укладання Договору поруки від 23.05.2014 р. із Позивачами, Відповідач збільшив у ціновому співвідношенні вартість автомобіля ЗАЗ SENS, вартістю 85 000.00 грн. до вартості в розмірі 224 453,52 грн., тобто, збільшився розмір зобов`язань Позивачів по укладеній Угоді. Щодо даної зміни розміру зобов`язань Позивачам не було відомо і вони не давали на неї згоди як поручителі. Тобто, без згоди поручителів було збільшено обсяг їх відповідальності.
За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.
До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.
Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: 1) підвищення суми кредиту або розміру процентів, пені, штрафів, тощо; 2) відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами: 3) установлення (збільшення розміру) неустойки; 4) встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; 5) включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя. зокрема, шляхом скорочення термінів повернення кредитів, тощо.
З огляду на те, що позивачем за первинним позовом змінені умови основного зобов`язання без згоди поручителів, які призвели до збільшення обсягу їх відповідальності, позовні вимоги до ТОВ «Авто Просто» про припинення поруки підлягають задоволеню.
Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 20 травня 2021 року у задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, відмовлено. 
Визнано недійсною Угоду № 371193 від 11 листопада 2011 р., укладену між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто».
Зустрічний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2 про припинення договору поруки, задоволено.
Визнано поруку такою, що припинена за Договором поруки укладеним 23.05.2011 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , зареєстрованого в реєстрі під № 3730 і посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В.
Стягнуто з ТОВ «Авто Просто» на користь ОСОБА_1 768,40 грн. судового збору.
У поданій апеляційній скарзі Товариство з обмеженою з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» просить вказане рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, а зустрічний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2 про припинення договору поруки- залишити без задоволення. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема вказує, що з боку ТОВ «Авто Просто» по відношенню до ОСОБА_2 усі зобов`язання виконано у повному обсязі, що підтверджується тим, що ОСОБА_2 отримав у власність автомобіль. 23.05.2014 року між позивачем, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено договір поруки, за яким останні зобов`язались солідарно відповідати перед позивачем за виконання ОСОБА_2 в повному обсязі зобов`язань, що виникають з Угоди, а в разі їх невиконання – відповідати перед позивачем як солідарні боржники. Вказаний договір поруки був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В., реєстраційний номер №3730. Таким чином, у даному випадку, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 повинні солідарно відповідати перед позивачем за невиконання зобов`язань ОСОБА_2 за Угодою.
Відмовляючи у задоволенні первісного позову суд зазначав, що позивачем до позову не надано додаток №3 до Угоди, в якому має відображатися специфікація автомобіля ЗАЗ Sens. Вважає, що такі доводи суду є безпідставними, оскільки судом не надано належної правової оцінки п.8.2 ст.8 Додатку №2 до Угоди. Таким чином, Додаток №3 до Угоди, не містить інформацію про специфікацію автомобіля ЗАЗ Sens, а лише відображає стан розрахунків учасника за Угодою, на момент одержання права на отримання автомобіля. Звертають увагу на те, що сам по собі Додаток №3 до Угоди лише встановлює стан виконання зобов`язань між сторонами на момент його підписання та суму заборгованості згідно графіку внесків, про що чітко зазначається. Він є формальним відображенням обсягу зобов`язань учасника згідно угоди на день його підписання та не встановлює додаткових умов, прав чи обов`язків.
Також вважає безпідставним висновок суду про припинення поруки у зв`язку зі збільшенням обсягу відповідальності поручителів, та у зв`язку з пропуском позивачем 6-місячного строку для звернення до поручителів із вимогою про погашення заборгованості. Враховуючи положення ст.2 Договору поруки, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , як поручителі, знали та погодилися з таким способом визначення грошових зобов`язань ОСОБА_2 за Угодою. Згідно п.4.4 Договору поруки, строк його дії становить 10 (десять) років з дня його підписання, тобто до 23.05.2024 року. Отже, в даному випадку до правовідносин між ТОВ «Авто просто», ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , за договором поруки можливо застосувати положення ч.4 ст.559 ЦК України лише в частині щодо припинення договору поруки після закінчення строку встановленим в ньому. Таким чином, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості, а Угода у липні 2019 року, тобто в межах строку дії Угоди. Тобто, доводи суду першої інстанції щодо пропущення строків позовної давності не може бути прийнято до уваги.
Зазначає, що умови надання ОСОБА_2 послуг на підставі Угоди та інформація про ці послуги викладені досить детально і ясно в Угоді та Додатках до неї. А тому ОСОБА_2 мав повну і достовірну інформацію про послуги позивача та порядок їх надання. Тобто, на підставі зазначеного спростовуються посилання в оскаржуваному рішенні на те, що при укладенні в Угоді ОСОБА_2 було введено в оману і не узгоджується з положеннями п.7 ч.3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з нормами Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг».
Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 15.11.2011 р. між ТОВ «Авто Просто» та Відповідачем-1 ОСОБА_2 була укладена Угода № 371193 та підписані Додатки №1, № 2, № 3 які є невід`ємними частинами Угоди, з метою придбання автомобіля марки «Сhеrу Аmulеt» базової комплектності через систему надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак. Угода укладена в рамках створеної позивачем в Україні системи надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак.
Позивач ТОВ «Авто Просто» вказує, що дана система полягала у створенні групи покупців, які бажають придбати товар високої вартості (автомобіль) та через механізми, встановлені Угодою, забезпечують придбання кожним учасником автомобіля шляхом сплати його вартості та вартості наданих послуг щомісячними внесками протягом декількох років. Зокрема позивач пояснює, що при виконанні умов Угод, укладених з учасниками в рамках системи АвтоТак, позивач надає учасникам послуги, спрямовані на придбання ними автомобіля через систему АвтоТак. Ці послуги полягають у формуванні груп учасників, організації та створенні умов для придбання автомобілів учасниками, здійснення оплати постачальнику автомобілів за рахунок коштів, сплачених учасниками, на підставі Угоди, забезпечення отримання учасником автомобіля, а також наданні інших послуг, передбачених Угодою, які забезпечують придбання автомобіля кожним учасником системи АвтоТак, який належним чином виконує зобов`язання за Угодою.
Відповідно до Акту вибору автомобіля від 28.05.2014 р. у групі № 1152, порядковий № 209, за Угодою № 371193 на підставі Асигнаційного акту від 29.04.2014 року ОСОБА_2 надано право на отримання автомобіля марки «Lanos» базової моделі, у відповідності до статті «Вибір моделі» Додатку №2 до Угоди, а саме автомобіля «ЗАЗ SENS», колір червоний, номер кузова НОМЕР_1 , який 29.05.2014 р. було отримано Відповідачем-1 і зареєстровано на праві власності, згідно Свідоцтва про реєстрацію ТЗ від 29.05.2014 р.
Обгрунтовуючи позов Позивач вказував, що за умовами Угоди Відповідач-1 зобов`язався оплатити 100% вартість автомобіля та вартість наданих послуг шляхом сплати 120 щомісячних повних внесків, однак угоду не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
Початок періоду невиконання зобов`язань Позивач визначає з березня 2012 року і до січня 2018 р. щодо сплати щомісячних внесків не в повному розмірі. Зокрема вказує про те, що з лютого 2018 р. Відповідач-1 взагалі припинив оплати.
Крім того, Позивач пов`язує відповідальність Відповідача-2 і Відповідача-3 на підставі договору поруки укладеного 23.05.2014 р. з ТОВ «Авто Просто» та співпоручителями, за яким на Відповідачів покладено солідарну відповідальність перед кредитором у разі невиконання зобов`язань Відповідачем-1 за Угодою № 371193.
Представник позивача у судовому процесі наполягав, що станом на червень 2019 р. ОСОБА_2 у добровільному порядку відмовляється погасити заборгованість, хоча жодної письмової вимоги та доказі їх направлення (вручення) суду не надав.
Зі змісту даного позову вбачається, що на виконання умов Угоди Відповідачем- було сплачено 60.5483% зі 100% в оплату Чистих внесків (Вартості автомобіля) та 73 внески з 120 в оплату послуг Позивача, визначених у розрахунку доданому до позову. Таким чином Позивач вважає, що розмір боргу Відповідача-1 станом на червень 2019 р. (16.07.2019 р. позов надійшов до Богунського районного суду м. Житомира) складає 39.4517% від ціни автомобіля, актуальної у червні 2019 р., та 47 внесків в оплату послуг Позивача.
Так, у п. 2.1. розділу 2 додатку № 2 до Угоди № 371193 від 15.11.2011 р. вказано, що поточна ціна на автомобіль є критерієм для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених Угодою, протягом всього строку існування групи та повідомляється ТОВ «Авто Просто» Постачальником. 
Згідно з п. 2.2. ст. 2 додатку № 2 до Угоди визначено, що поточна ціна автомобіля - це остання поточна ціна автомобіля, повідомлена ТОВ «Авто Просто» Постачальником, на день укладення Угоди.
Згідно з п. 2.7. ст. 2 Додатку № 2 у випадку, якщо повний внесок сплачено у розмірі, який не відповідає поточній ціні автомобіля, дійсній на момент сплати, учасник, який вже одержав право на отримання автомобіля, зобов`язаний сплатити недоплачену частину внеску протягом строку дії Трафіка внесків за першою вимогою ТОВ «Авто Просто».
В розрахунку платежів Відповідача-1 за Угодою № 371193, Позивач вказує обсяг сплачених коштів в період з 23.11.2010 р. по 15.01.2018 р. в сумі 120 920.38 грн. та визначає вартість автомобіля у збільшеному розмірі, ніж реальна ціна ЗАЗ SENS, яка зазначена в позові, а саме 85 000.00 грн.
Крім того, cудом встановлено, що згідно з умовами Угоди № 371193 від 15.11.2011 р., погашення заборгованості визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії Угоди, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на підставі Угоди.
Оскільки початок перебігу строку щодо порушення ОСОБА_2 графіку виконання зобов`язань зі сплати щомісячних платежів ТОВ «Авто Просто» визначає з березня 2012 р., зокрема, в збільшеному обсязі відповідальності на який ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (відповідач-2) письмової згоди не надавали, суд вважав, що в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі, застосувавши положення ст. 559 ЦК України.
Проте, з такими висновками суду погодитись неможливо.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
За договором лізингу, відповідно до статті 806 ЦК України, одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
Згідно зі змістом вказаної норми права в лізинг лізингоодержувачу лізингодавець передає у користування майно, яке належить йому на праві власності або спеціально придбане ним для такої передачі. У будь-якому випадку предмет лізингу перед передачею лізингоодержувачу має належати лізингодавцю на праві власності, і передається лізингоодержувачу у користування на певний строк, з можливістю подальшого набуття права власності.
Спірним договором передбачено, що ТОВ «Авто Просто» надає послуги, предметом яких є придбання автомобілів учасниками через систему придбання в групах. Тобто, за умови виконання сторонами всіх договірних зобов`язань, учасник від третьої особи, а не від відповідача, набуває право власності, а не тимчасового користування, на замовлений ним автомобіль.
Предметом договору, укладеного сторонами, є надання фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему «Авто Так».
Адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, відповідно до пункту 11-1 частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (який є спеціальним законом у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг) є фінансовою послугою, а не договором лізингу.
До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від  13 березня 2019 року у справі № 126/1105/16-ц та від  22 квітня  2020 року у справі № 570/43958/18. Підстав відступати від вказаних висновків колегія суддів не вбачає.
Укладений між сторонами договір №371193 жодною із сторін не оспорений. Разом з тим, в порушення вимог ст.13 ЦПК, суд безпідставно визнав його недійсним.
Крім того, ст. 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).
Отже, порука є спеціальним додатковим майновим заходом впливу, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.
Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.
Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель(частини перша та друга статті 553 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.
Тобто закон пов`язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких інших умов основного договору.
Отже, правове значення має, чи відбулося збільшення обсягу відповідальності поручителя під час виконання боржником основного зобов`язання.
Предметом укладеної угоди є надання послуг, спрямованих на придбання автомобіля, а не продаж самого автомобіля. За угодою про надання послуг за системою «АвтоТак» послуги почали надаватися з моменту підписання угоди за визначеними в додатку № 1 до угоди цінами у відсотках від взаємно обраного критерію - ціни автомобіля, що діє в місяці сплати. Такий спосіб визначення ціни погоджений між учасником та ТОВ «Авто Просто» шляхом підписання угоди. Механізм визначення ціни автомобіля детально викладений в Правилах функціонування системи придбання в групах «Авто Так» (додаток № 2 до угоди).
Розмір оплати послуг (адміністративні витрати) встановлений у відсотках, а не в твердій сумі. Позивачем та відповідачем в статті 2 додатку № 2 до угоди погоджено, що розмір кожного повного щомісячного внеску (у тому числі адміністративних витрат) визначатиметься у відсотках до встановленої щомісячно Виробником чи Імпортером актуальної ціни автомобіля. Також відповідно до термінології, поточна ціна автомобіля - ціна Автомобіля, яка встановлюється Виробником та/або Імпортером та/або Дистриб`ютором в останній робочий день кожного місяця та є основою розрахунку розміру складових Повних внесків та інших платежів, передбачених Угодою.
Угодою не передбачено можливості зміни ціни послуг ТОВ «Авто Просто», оскільки ціна послуг погоджена між учасниками у відсотках від взаємно обраного критерію і складає узгоджений відсоток від поточної ціни автомобіля на весь період дії угоди між сторонами, а саме: щомісячний цілий чистий внесок - 0,8333 % від поточної ціни автомобіля, щомісячний внесок в оплату послуг - 0,5 % від поточної ціни автомобіля.
Відповідно до правовідносин, які виникли між сторонами, відповідач ОСОБА_2 отримав у власність обраний ним автомобіль до виплати його повної вартості, отже, за кошти, сплачені іншими учасниками системи, які ще не отримали автомобілі, проте мають потенційне право на це. Оскільки такі автомобілі можна викупити лише за дійсною вартістю на момент викупу, яка в залежності від ринкових тенденцій може відрізнятися від вартості автомобіля, виданого позивачу раніше, визначення щомісячних внесків та інших платежів у відповідності до ціни автомобіля, встановленої постачальником в останній день кожного місяця, не призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача та відповідає умовам ринку, обраному позивачем порядку придбання автомобіля та інтересам інших учасників системи, а тому не є несправедливими умовами у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
Згідно з додатком № 2 до угоди, який є невід`ємною її частиною, поточна ціна автомобіля - це ціна автомобіля, яка встановлюється виробником та/або імпортером та/або дистриб`ютором в останній робочий день кожного місяця та є основою для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених угодою.
Відповідно до пункту 2.1 додатку № 2 поточна ціна автомобіля є критерієм для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених угодою, протягом всього строку існування групи, та повідомляється «Авто Просто» виробником та/або імпортером та/або дистриб`ютором.
Згідно з пунктом 3. 2 додатку № 2 розмір авансових внесків розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на момент оплати.
Пунктом 2.5 договору поруки сторони погодили, що протягом дії договору у випадках зміни умов угоди, якщо можливість цих змін прямо передбачена угодою, у випадках зміни розміру зобов`язань, забезпечених порукою та/або зміни строків виконання зобов`язань, якщо такі зміни здійснюються на підставах, передбачених основним зобов`язанням, відповідні зміни вносяться лише до угоди, і не потребують внесення змін до цього договору. На внесення передбачених цим пунктом змін співпоручителі надають згоду під час підписання цього договору.
Зазначена умова договору поруки є результатом досягнення домовленості між сторонами, які є вільними у визначенні змісту зобов`язань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.
Зміни поточної вартості автомобіля передбачені умовами угоди і обумовлені зміною вартості автомобіля протягом дії угоди, а тому вони не призвели до зміни обсягу відповідальності поручителів і припинення поруки, оскільки поручителі, підписавши договір поруки, на такі зміни надали свою згоду.
Такий правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах викладений у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 591/3876/16-ц, від 26 вересня 2019 року у справі № 205/16077/14 та від 26 вересня 2019 року у справі № 205/16077/14.
Таким чином, висновки суду про те, що відбулась зміна основного зобов`язання без згоди поручителів, внаслідок чого збільшився обсяг їх відповідальності є безпідставними, оскільки з підписанням договору поруки було надано згоду на такі зміни.
Посилання  позивачів за зустрічним позовом на те, що зміна початкової ціни отриманого ОСОБА_2 автомобіля свідчить про збільшення розміру зобов`язань, не заслуговують на увагу, оскільки вказаною угодою не передбачено зобов`язання сплатити початкову ціну обраного автомобіля, а передбачено сплатити його вартість поточну, яка змінюється кожного місяця з урахуванням ринкових тенденцій може відрізнятися від вартості автомобіля, виданого позивачу раніше.
Крім того, згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).
За змістом частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, відповідно до пункту 11-1 частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (який є спеціальним законом у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг), є фінансовою послугою.
Предметом спірної угоди є надання фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему «Авто Так», тому правовідносини, які виникають на підставі цього правочину, регулюються вищевказаним законом та іншими актами цивільного законодавства.
Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Несправедливими згідно із частиною третьою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є, зокрема, умови договору про: встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця (пункт 3);визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору (пункт 13).
У постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі  №6-2766цс15 зроблено висновок, що «для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункту 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві».
Доводи позивача, що умовами оспорюваного договору передбачено можливість відповідача збільшувати ціну товару порівняно з тією, що погоджена сторонами на момент укладення договору, не заслуговують на увагу, оскільки ціна товару визначена сторонами у договорі та складає узгоджений відсоток від поточної ціни автомобіля на весь період дії договору, відповідач не має змоги самостійно встановлювати поточну ціну автомобіля, оскільки відповідно до умов  договору поточна ціна автомобіля щомісячно повідомляється постачальником/ виробником/імпортером автомобіля в останній робочий день кожного місяця.
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року в справі № 313/1464/15 зроблено висновок, що «такі умови договору узгоджуються із вимогами Положення про обов`язкові критерії та фінансові нормативи, а також вимоги, що обмежують ризики в діяльності фінансових компаній при наданні фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, затвердженого розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 08 серпня 2017 року № 3384, у пункті 34 якого передбачено, що у разі зміни поточної ціни товару адміністратор може змінювати розмір періодичних платежів та винагороди, які мають надалі вноситися учасниками групи з дати зміни поточної ціни товару, на умовах, у порядку та строки, визначені у договорі про адміністрування, при цьому раніше сплачена учасниками групи сума періодичних платежів та винагороди не перераховується і не підлягає додатковій оплаті у зв`язку зі зміною поточної ціни товару. Відповідно до правовідносин, які виникли між сторонами, позивач отримає у власність обраний ним автомобіль до виплати його повної вартості, отже, за кошти, сплачені іншими учасниками системи, які ще не отримали автомобілі, проте мають потенційне право на це. Оскільки такі автомобілі можна викупити лише за дійсною вартістю на момент викупу, яка в залежності від ринкових тенденцій може відрізнятися від вартості автомобіля, виданого позивачу раніше, визначення щомісячних внесків та інших платежів у відповідності до ціни автомобіля, встановленої постачальником в останній день кожного місяця, не призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача та відповідає умовам ринку, обраному позивачем порядку придбання автомобіля та інтересам інших учасників системи, а тому не є несправедливими умовами у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
А тому висновки суду про несправедливість умов договору у зв`язку з тим, що розмір кожного платежу визначається на час проведення оплати і залежить від поточної ціни автомобіля, дійсної на момент оплати, є неспроможними, оскільки саме такі умови були погоджені сторонами при укладенні договору, і вони є зрозумілими. За змістом цих умов поточна ціна автомобіля - це ціна транспортного засобу, яка встановлена постачальником в останній робочий день кожного місяця, є змінною величиною, яка може змінюватися як у бік збільшення, так і у бік зменшення.
Визначення розміру щомісячних платежів у прив`язці до поточної ціни автомобіля, а не у прив`язці до інших чинників, наприклад зміни курсу валют, підвищення облікової ставник Національного банку України, рівня інфляції, які також можуть впливати на вартість товарів та послуг на ринку, не можна вважати несправедливими умовами договору.
За системою «Авто Так» транспортний засіб можна викупити лише за дійсною вартістю на момент викупу, яка в залежності від ринкових тенденцій може відрізнятися від вартості автомобіля, виданого учаснику раніше. Визначення щомісячних внесків та інших платежів відповідно до ціни автомобіля, встановленої постачальником в останній день кожного місяця, не призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача та відповідає умовам ринку, обраному позивачем порядку придбання автомобіля та інтересам інших учасників системи, а тому не є несправедливими умовами в розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2019 року у справі № 357/13841/16-ц (провадження № 61-30638св18), від 22 травня 2019 року у справі № 285/1777/17 (провадження № 61-39721св18), та від 30 жовтня 2019 року у справі № 141/480/17 (провадження № 61-31528св18).
Крім того, поручитель не є споживачем послуг відповідача, а, навпаки, є особою, яка забезпечує відповідальність боржника у договорі, а сам договір поруки не є договором на придбання, замовлення, використання продукції для особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, тому поручитель не може розглядатись як споживач послуг і на нього не може поширюватися дія Закону України «Про захист прав споживачів».
З огляду на викладене, є недоведеними позивачами за зустрічним позовом вимоги про несправедливість умов угоди та застосування ТОВ «Авто Просто»  нечесної підприємницької практики.
За наведених обставин та відповідно до положень п.3 ч.1 ст.376 ЦПК оскаржуване рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового – про задоволення вимог за первісним позовом та про відмову у задоволенні зустрічного позову.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, - 
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» задовольнити.
Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 20 травня 2021 року скасувати. 
Ухвалити нове рішення про задоволення позову Товариства з обмеженою з обмеженою відповідальністю «Авто Просто». 
Стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «Авто Просто» заборгованість за угодою №371193 в розмірі 125 932 (сто двадцять п`ять тисяч дев`ятсот тридцять дві грн.) 78 коп. та по 1985 грн.03 коп. з кожного відповідача витрат по сплаті судового збору.
Відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2 про припинення договору поруки.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови. 

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 23.10.2021 року.