УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 листопада 2021 року
м. Київ
справа № 219/1661/16-к
провадження № 51-5410ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Артемівського районного суду Донецької області від 16 червня 2020 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 19 липня 2021 року, які постановлені в кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42015051100000584, за обвинуваченням 
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 Кримінального кодексу України (далі — КК України) не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Суть питання
За вироком Артемівського районного суду Донецької області від 16 червня 2020 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.
Донецький апеляційний суд ухвалою від 19 липня 2021 року залишив вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_4 без змін.
Не погоджуючись із вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій засуджений звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно надану оцінку доказам, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі — КПК України) встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. 
Частиною 1 ст. 438 КПК України визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону, доводи касаційної скарги засудженого фактично зводяться до його посилань на неповноту судового розгляду, незгоди з наданою судами оцінкою доказів та заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Також у поданій скарзі засуджений, порушуючи питання про скасування ухвали апеляційного суду, не конкретизував, яких саме порушень допустився цей суд під час розгляду кримінального провадження стосовно нього, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого судового рішення, та чому їх (ці порушення) слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду, з огляду на положення ч. 1 ст. 438 КПК України, та на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.
Крім того, касаційна скарга засудженого не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційної скарги сторони захисту.
Також засуджений, навівши доводи про необхідність перекваліфікування його дій за розділом XIX КК України, не конкретизував за якою саме статтею, на його думку, необхідно суду кваліфікувати його дії.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК України, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Артемівського районного суду Донецької області від 16 червня 2020 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 19 липня 2021 року, залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків — п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                             ОСОБА_2                                        ОСОБА_3